Läs hela nr 2 här - Institutionen för kultur och medievetenskaper
Läs hela nr 2 här - Institutionen för kultur och medievetenskaper
Läs hela nr 2 här - Institutionen för kultur och medievetenskaper
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
• Mindfulness i självhjälps<strong>kultur</strong>en• Ekopsykologi <strong>och</strong> ekokritik i elfte timmen• Om att forska på ”väntan”• Ett mångfacetterat <strong>kultur</strong>begrepp• En nomadologisk <strong>kultur</strong>analys• Om autenticitet i utställningsmiljöer• Att <strong>för</strong>medla platsens museala <strong>kultur</strong>historia• Från hypotext till hypertext
Vinterläsning från Carlsson Bok<strong>för</strong>lagHitler für alleEva Kingsepp,Tanja Schult, red.Om Hitler <strong>och</strong> Nazitysklandi populär<strong>kultur</strong>en.Forskare frånolika fält skriver bl aom Hitler i nutida tidningar<strong>och</strong> om krigsfilmersom nationellidentitetsskapare.Icke helt <strong>och</strong>hålletKazimiera IngdahlOm de polsk-judiskarelationernas långa <strong>och</strong>komplicerade historia.I centrum står <strong>för</strong>hållandetmellan polacker<strong>och</strong> judar under Förintelsensamt barnens<strong>för</strong>intelsehistoria.Bruna pennorBibi JonssonBibi Jonsson undersökersvenska kvinnliga<strong>för</strong>fattare som ocksåvar fascistvänner, vad<strong>och</strong> hur skrev de, hur<strong>för</strong>des deras värderingarvidare?Nyttan av enhalv kalebassWilhelm ÖstbergKommer man Afrika närmaregenom att läsa omplastsandaler <strong>och</strong> korgar?Östberg närmar sig <strong>här</strong>den afrikanska vardagengenom <strong>för</strong>emål.Dialogen somidé <strong>och</strong> praktikBirgitta Sandström,Boel EnglundOm dialogbegreppet<strong>och</strong> dess genomslag.Vad står det <strong>för</strong> i olikasammanhang? Vilka<strong>för</strong>eställningar är knutnatill det, <strong>och</strong> hur <strong>för</strong>hållersig begreppet till verklighetensdialoger?<strong>Läs</strong> mer om böckerna <strong>och</strong>vår övriga utgivning påwww.carlssonbokforlag.seBerördJonas FrykmanOm etnologens arbetssätt.Vad händer i mötetmed tingen, människorna<strong>och</strong> platserna mantvingas tänka <strong>och</strong> handlamed? Utgående frånfenomenologin<strong>och</strong> egna upplevelserskriver Frykman omjakten på det oväntade.Ccarlsson bok<strong>för</strong>lagStora Nygatan 31, Box 2112, 103 13 Stockholm08-545 254 80 • info@carlssonbokforlag.se
Utges av Föreningen KulturellaPerspektiv vid Umeå universitet, medstöd av Vetenskapsrådet <strong>och</strong>Carlsson Bok<strong>för</strong>lag, StockholmKulturella Perspektiv – Svensk etnologisktidskrift tillämpar ett referee-systemmed extern kvalitets granskning.Kulturella Perspektiv – Svensk etnologisktidskrift is a refereed quarterly scientificjournal. Submitted manu scripts willundergo blind peer review.chefredaktörRoger Jacobsso<strong>nr</strong>edaktionskommittéAlf Arvidsson, Billy Ehn,Kurt Ge<strong>nr</strong>up, Roger Jacobsson,Marianne Liliequist, Anna SofiaLundgren, Britta Lundgre<strong>nr</strong>edaktionell assistentAnnCristin Wi<strong>nr</strong>othrådgivande nationellredaktionskommittéGösta Arvastson, Helene Brembeck,Lena Gerholm, Orvar Löfgren,Inger LövkronainternationellredaktionskommittéAnne Eriksen, Oslo, Torunn Selberg,Bergen, Ulrika Wolf-Knuts, Åbo,Anna-Maria Åström, Åboansvarig utgivareBilly Eh<strong>nr</strong>edaktionens adress<strong>och</strong> kontaktuppgifterEtnologi/<strong>Institutionen</strong> <strong>för</strong> <strong>kultur</strong>- <strong>och</strong><strong>medievetenskaper</strong>, Umeå universitet,SE-901 87 UmeåRoger Jacobsson, tel. 090-786 96 57roger.jacobsson@kultmed.umu.seBilly Ehn, tel. 090-786 55 67billy.ehn@kultmed.umu.seAnnCristin Wi<strong>nr</strong>oth (prenumera-tionsansvarig) tel. 090-786 57 25anncristin.wi<strong>nr</strong>oth@kultmed.umu.seFax 090-786 78 45prenumeration275 kronor <strong>för</strong> fyra nummer 2012,institutioner <strong>och</strong> bibliotek 325 kronor,lösnummer 70 kronorplusgiro 65 33 59 – 0omslag <strong>och</strong> grafisk formRoger Jacobssontypsnitt Adobe CasloncopyrightKulturella Perspektiv <strong>och</strong> respektive<strong>för</strong>fattaretryckOriginal i Umeå AB 2012issn 1102-7908k ULTURELLAp ERSPEKTIVSvensk etnologisk tidskriftNr 2 2012 • Årgång 21Jenny EklöfMindfulness i självhjälps<strong>kultur</strong>en– en svårtolkad motsägelse 2Olavi HemmiläHumaniora i krisEkopsykologi <strong>och</strong> ekokritik i elfte timmen 11Anita BeckmanAtt teckna ett tankerumOm våndan <strong>och</strong> glädjen att forska på väntan 20Antecknat 31Det mångfacetterade <strong>kultur</strong>begreppetAv Jenny Gunnarsson payne 31Konturer till en nomadologisk <strong>kultur</strong>analysAv Eddy Nehls 34På besök i Livias målade trädgårdTankar kring analyser av rumsliga faktorer <strong>och</strong> autenciteti utställningsmiljöerAv Märit Simonsson 37Anmälningar <strong>och</strong> notiser 40Att <strong>för</strong>medla platsens museala <strong>kultur</strong>historiaMagnus Berg, Här <strong>och</strong> där på stadsmuseet: Grubblande guidetill ett utställt Göteborg,anmäld av Richard Pettersson 40Från hypotext till hypertextDen <strong>kultur</strong>ella ikonen som instrument <strong>för</strong> kommunikation<strong>och</strong> reflektion kring samtidenHans Lund, Kulturella ikoner i text, musik <strong>och</strong> bild,anmäld av Roger Jacobsson 42Omslagsbilden: ”I väntan på att någonting skall hända.” Se Anita Beckmans artikeli detta nummer om ”Att teckna ett tankerum”. Detalj ur oljemålning av Edward Hopper,”Automat” (1927), Des Moines Art Center Permanent Collections. Hämtad ur SheenaWagstaff (ed.), Edward Hopper, s. 138–139, Tate Publishing, London 2004.
Jenny EklöfMindfulness i självhjälps<strong>kultur</strong>en– en svårtolkad motsägelseJenny Eklöf är fil.dr i idéhistoria<strong>och</strong> skrev sin avhandlingom svensk genteknikpolitik. Honinnehar <strong>för</strong> närvarande en tjänstsom biträdande lektor inom forskningsområdetvetenskaps-, teknik-<strong>och</strong> miljöstudier (VTM) vidUmeå universitet. Denna artikelbygger på Jennys nuvarandeforskningsprojekt som handlar omdet sätt på vilket mindfulnessetablerats vetenskapligt, främstinom klinisk psykologi, <strong>och</strong> i populär<strong>kultur</strong>en.en våg av mindfulness, eller ”medveten närvaro”som det kommit att uttryckas på svenska, harunder senare år svept över oss. Presenterad somen modern, sekulariserad form av flertusenårigbuddistisk visdomslära – fast numera understödd <strong>och</strong>legi timerad av vetenskapliga studier – utlovar mindfulnesslindring <strong>för</strong> de problem som tynger den modernanutidsmänniskan.Mindfulness har utövat en särskild lockelse inom kliniskpsykologi <strong>och</strong> psykoterapi, där olika behandlingsformer<strong>och</strong> terapier nu utvärderas, standardiseras <strong>och</strong>diskuteras. Antalet vetenskapliga artiklar om mindfulnesssom publiceras har ökat lavinartat under de senastetio åren, en ny tidskrift titulerad just Mindfulness haretablerats <strong>och</strong> den återkommande internationella vetenskapligamindfulnesskonferensen är nu inne på sitt elfteår. Läroböcker skrivs, kurser introduceras på universiteten<strong>och</strong> undervegetationen av skolbildningar <strong>och</strong> terapiformerväxer. Det erbjuds kurser i mindfulness genommeditationscentra, bildnings<strong>för</strong>bund, motivations- <strong>och</strong>coaching<strong>för</strong>etag, <strong>och</strong> många praktiserande terapeuterinklu derar mindfulness i sin repertoir av behandlingar.Samtidigt med detta vetenskapliggörande av ursprunglige<strong>nr</strong>eligiösa <strong>och</strong> andliga <strong>för</strong>eställningar <strong>och</strong> praktiker,har mindfulness tagit ett avgörande kliv in i det vi liteslarvigt kan kalla populär<strong>kultur</strong>en.Självhjälpslitteraturen säljer som aldrig <strong>för</strong>r, mediarap porterar flitigt om denna nya trend <strong>och</strong> i folks mobiltelefonerringer mindfulnessapparna <strong>och</strong> påminner ossom att ta tid <strong>för</strong> en stunds ”andrum”. Mindfulness anseskunna hjälpa både sjuka <strong>och</strong> friska, unga <strong>och</strong> gamla,stressade människor mitt i karriären lika väl som de somsaknar karriär, <strong>för</strong>äldrar som vill klara av sitt <strong>för</strong>äldra-KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2, årg. 21, s. 2–10.© Kulturella Perspektiv <strong>och</strong> <strong>för</strong>fattaren. ISSN 1102-7908
4 Jenny Eklöfserande effekt (Lasch 1979; Rieff 1987).En annan kritik har, i Foucaults anda, settskapandet av terapeutiska själv som enmanifestation av en politisk teknologis(psykologisk expertis) verkanskraft i staten(Rose 1997; Philip 2009; Rimke2000). Det finns också en kritik som menatatt vi genom psykologiseringen kommitatt se oss som hjälplösa, sårbara <strong>och</strong>beroende, till <strong>för</strong>fång <strong>för</strong> samhällets bästa(Furedi 2004). Huruvida den terapeutiska<strong>kultur</strong>en, till skillnad från vad som utlovas,inverkar menligt på våra själv (avpolitiserade,narcissistiska, disciplinerade)ligger utan<strong>för</strong> denna studies fokus. Enmer fundamental spänning i självhjälpsböckernaom mindfulness rör ifall de konsoliderareller upplöser ett stabilt självöverhuvudtaget.Den uppsjö av självhjälpslitteratur somfram till i dag sett dagens ljus – en ge<strong>nr</strong>evars startskott ofta hän<strong>för</strong>s till SamuelSmiles bok Self-Help från 1859 – kan sessom en av den terapeutiska <strong>kultur</strong>ens tydligastemanifestationer (Hazleden 2003).Ge<strong>nr</strong>en både bygger på existensen av individersom ser som sin uppgift att hjälpasig själva till personlig <strong>för</strong>ändring <strong>och</strong> utveckling,samtidigt som den bidrar till en<strong>för</strong>eställning om att vi är i behov av en sådan.Kärnan är idén om ett formbart självöver vilken individen, med hjälp av olikatekniker, kan utöva om inte direkt kontroll,så åtminstone inflytande.Självhjälpsge<strong>nr</strong>en har många olikaideo logiska, religiösa <strong>och</strong> vetenskapligainlopp. För dess terapeutiska varianter harsambandet med den tillämpade psykologinvarit nära <strong>och</strong> starkt. Ett tidigt tilllämpningsområde<strong>för</strong> psykologin var somresurs <strong>för</strong> att höja produktivitet <strong>och</strong> effektiviteti organisationer, där frågor omledar skap, mänskliga relationer <strong>och</strong> kommunikationsfärdigheterstått högt. 2 Enligt<strong>kultur</strong>sociologen Eva Illouz (2008) tillhandahöllpsykologin på 1930-talet enemotionell kodifiering av de frågor som<strong>för</strong>etagsledningarna hade på sina bord.Psykologerna erbjöd ett nytt språk <strong>för</strong> attidentifiera <strong>och</strong> lösa dessa problem, <strong>och</strong>kom att bli medskapare till ett eget kunskapskomplex,”human relations”. Detsom kom att <strong>för</strong>espråkas i självhjälpslitteraturenvar emotionell kontroll, <strong>för</strong>mågaatt läsa av andras behov, samt skicklighet iatt kommunicera (se t.ex. Carnegie 1939).Grundbulten i självhjälpsråden var att underkastasig själv en emotionell <strong>och</strong> tankemässigsjälvkontroll som ett sätt att vinnaframgång, vare sig som anställd ellerchef.En annan viktig bakgrund är den rörelsesom tog fart på 1960-talet <strong>och</strong> somkom att kallas ”The Human PotentialMovement”, vars främsta psykologiska <strong>för</strong>eträdarevar Abraham Maslow <strong>och</strong> CarlRogers, huvudfigurer inom den humanistiskapsykologin. Rörelsen betonade (<strong>och</strong>hade som fokus i den psykologiska teoribildningen)människans inneboende potential<strong>och</strong> möjlighet till själv<strong>för</strong>verkligande.Hälsa <strong>och</strong> själv<strong>för</strong>verkligandekunde uppfattas som synonyma <strong>och</strong> terapi(professionell eller genom självhjälp) verktyget<strong>för</strong> att avlägsna eventuella mentalahinder <strong>för</strong> detta.Att vi kan generera bättre <strong>för</strong>hållande<strong>för</strong> oss själva genom att reglera våra tankar<strong>och</strong> känslor har också varit hörnsteneni den kognitiva beteende terapin som fickstor spridning från 1970-talet <strong>och</strong> framåt,<strong>och</strong> den idéströmning som tog fart islutet av 1980-talet i form av ”positivttänkande” (Ehre<strong>nr</strong>eich 2009). Det positivatänkandet har också (fast med delvisandra <strong>för</strong>tecken <strong>och</strong> anspråk) funnit enhemvist inom akademin genom den såkallade ”positiva psykologins” etableringKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
Mindfulness i självhjälps<strong>kultur</strong>en . . .5(Seligman 2007). De akademiskt verksammamindfulness<strong>för</strong>eträdarna återfinnsofta inom den kognitiva beteendeterapinshägn, fast refererar frekvent till, <strong>och</strong> hämtarnäring ur, både humanistisk <strong>och</strong> positivpsykologi.Självhjälp eller icke-självhjälp?Mindfulness som motsägelseDet har skrivits en uppsjö självhjälpsböckersom tar sin utgångspunkt i mindfulness,<strong>och</strong> nya titlar tillkommer ständigt.(En sökning på Amazon.com gernärmare 800 träffar.) För denna analyshar jag valt tre böcker som alla är skrivnaav personer som har doktorsgrader i psykologi<strong>och</strong> är verksamma antingen somforskare eller terapeuter. Böckerna vändersig till lekmän inom både psykologi <strong>och</strong>buddism <strong>och</strong> är tänkta att fungera sompraktiska guider eller handböcker att användai vardagen. De representerar treolika riktningar inom mindfulnessforskningen(om än med stort överlapp): StevenC. Haynes, Acceptance and CommittmentTherapy (ACT), Mark Williams,Mindfulness Based Cognitive Therapy(MBCT) <strong>och</strong> Christopher Germers användandeav mindfulness <strong>och</strong> självmedlidande(self-compassion) som terapeutiskaverktyg. 3Även om processen inte bör beskrivassom enkelt linjär kan vi se hur mindfulnessnu rört sig över gränserna <strong>för</strong> vad sombetraktas som religion, över till vetenskap<strong>och</strong> sedan till populär<strong>kultur</strong>. I sig självakan där<strong>för</strong> självhjälpsböckerna <strong>för</strong>stås sommanifestationer av en ”lyckad” översättningav kunskap från en kontext till enannan. Min utgångspunkt är dock att ensådan översättning också innebär ett åter<strong>och</strong>omskapande av kunskapsanspråken,där meningen står i relation till den kontexti vilken de uttrycks. Min läsning avdessa tre böcker har där<strong>för</strong> tagit fasta påtre huvudaspekter som återfinns i självhjälpslitteraturgenerellt, nämligen identifieringenav ett (mentalt) problem som gåratt övervinna, den centrala platsen somintas av en självobserverande metod <strong>och</strong>arbetet med det egna självet, samt <strong>för</strong>eställningenom ett alternativt, möjligt,bättre – själv. Jag har velat se hur detta tarsig uttryck i relation till de mindfulnessbaseradesjälvhjälpsböckerna.Även om referenserna till buddistiskaläror är betydligt fler <strong>och</strong> uttömmande isjälvhjälpsböckerna än vad de är i de vetenskapligatidskrifternas artiklar, betonasdet även i dessa att mindfulness inte ärnågon religion, att det handlar om att odladen mänskliga <strong>för</strong>mågan till uppmärksamhet<strong>och</strong> medvetenhet vilken vi delaroavsett religion samt att dessa <strong>för</strong>mågornumera anses utgöra <strong>hela</strong>nde faktorer enligtmodern psykologisk vetenskap <strong>och</strong>psykoterapi (Germer 2009:55).Mindfulnessböckerna, precis som annansjälvhjälpslitteratur, identifierar ettproblem åt oss. Ett sådant är det modernasamhällets högt uppskruvade tempo, somger upphov till en rad stressrelaterade tillstånd:oro, depression, utmattning, ångest,själv<strong>för</strong>akt. Vi sägs göra våld på osssjälva när vi pressar oss att göra så mycketsom möjligt utan att någonsin vara heltnärvarande i det som görs. Vi är ständigtpå väg någon annanstans, ständigt upptagnaav att <strong>för</strong>bättra oss själva. Fenomenet”multitasking” ses som ett missriktat<strong>för</strong>sök att komma ur detta själv<strong>för</strong>vålladestresstillstånd. Det lidande som uppstår idenna situation må vara tidstypiskt mensägs samtidigt vara en variant av det universellalidande som <strong>hela</strong> mänsklighetendignar under. Mindfulness passar på dettaKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
6 Jenny Eklöfsätt som hand i handske med annan terapeutisksjälvhjälpslitteratur: ”Thus thenarrative of self-help is fundamentallysustained by a narrative of suffering. Thisis because suffering is the central ”knot”of the narrative, what initiates and motivatesit, helps it unfold, and makes it”work” (Illouz, 2009).Roten till lidandet sägs ligga i detmänskliga psyket. Istället <strong>för</strong> att vara närvarandei det som händer <strong>här</strong> <strong>och</strong> nu är viistället upptagna med att oroa oss <strong>för</strong>framtiden, älta det <strong>för</strong>flutna, hitta strategier<strong>för</strong> att undvika det som är svårt, eller<strong>för</strong>bättra våra chanser att lyckas. Allt somoftast går vi på autopilot, särskilt understress, <strong>och</strong> vi blir ett offer <strong>för</strong> våra egnatankar. Att odla medvetenhet om tankarsom just tankar, ses av Mark Williamssom nyc keln till befrielse. ”They are likepropaganda. They are not real” (Williams2011, 11).Återkommande i mindfulnesslitteraturen,så även i självhjälpsböckerna, är betoningenpå hur man bör <strong>för</strong>hålla sig till detsom är smärtsamt <strong>och</strong> svårt. Istället <strong>för</strong>ägna energi åt att undvika svåra <strong>och</strong> negativakänslor <strong>och</strong> tankar uppmuntras enaccep terande <strong>och</strong> öppen hållning. Attmed hjälp av en problemlösarmentalitet(Williams kallar det ”doing mind” <strong>och</strong>Haynes ”fix-it mentality”) <strong>för</strong>söka få problemenatt <strong>för</strong>svinna, <strong>för</strong>stärker <strong>och</strong> <strong>för</strong>värrasbara problemet ytterligare, enligtdevisen ”What we resist, persists”.Genom olika former av meditationsövningarinbjuds läsaren att träna sig i attställa sig utan<strong>för</strong> det mentala flödet avtankar <strong>och</strong> emotioner, betrakta dem välvilligt<strong>och</strong> uppmärksamt, <strong>och</strong> därmed slåin en kil mellan betraktaren <strong>och</strong> det betraktade.Insikten om att alla människor,oavsett yttre villkor, lever med svårigheter(om inte annat blir de <strong>för</strong>r eller senaresjuka, gamla, <strong>och</strong> dör) sägs öppna upp <strong>för</strong>en medkännade istället <strong>för</strong> självkritiserandehållning. Den goda nyheten sommindfulness <strong>för</strong> med sig är att om vi <strong>för</strong>mårhålla våra erfarenheter på ett ickedömande,öppet <strong>och</strong> accepterande sätt såkommer våra negativa tankar <strong>och</strong> känsloratt gradvis <strong>för</strong>lora greppet om oss.Enligt det som beskrivs som ”buddistiskpsykologi” är det just en missriktadidentifikation med de egna tankarna <strong>och</strong>känslorna som skapar en uppfattning omatt det finns ett fast <strong>och</strong> beständigt själv.Fasthållandet av detta själv, <strong>och</strong> de strategiersom används <strong>för</strong> att <strong>för</strong>svara eller <strong>för</strong>stärkadet, ses som roten till mänskligtlidande. Detta <strong>för</strong>anleder en av <strong>för</strong>fattarnaatt proklamera att det han egentligen skrivitär en ”non-self-help book” (Germer2009), <strong>och</strong> en annan att distansera sigfrån ge<strong>nr</strong>en genom att säga att mindfulnessinte ska ses som en alternativ psykoterapieller ytterligare en självhjälpsriktningpå vägen mot <strong>för</strong>bättring (Williams2011:240). Förmågan att nyfiket <strong>och</strong>öppet kunna observera sin egen mentalaaktivitet är <strong>för</strong>knippat med en form avavidentifiering av ens egna tankar, de blirtill mentala händelser som kommer <strong>och</strong>går, <strong>och</strong> du blir betraktaren, det observerandesjälvet (Hayes 2005:95). Du sägskunna vila i ett medvetet varande, i vilket”du” inte längre är bunden till en begränsadversion eller berättelse om vem dusjälv är.The idea of “no-self” is a hopeful message containedin Buddhist psychology. It really meansthere’s no fixed self. Even our schemas arise anddisappear. The notion of “no-self” doesn’t meanthat we’re “nobody” either. We’re really part ofeverything. To become happier and to adaptbetter to changing circumstances, the task isto soften our fixed self-images and behaviorpatterns that reduce our freedom” (Germer2009:97–98).KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
Mindfulness i självhjälps<strong>kultur</strong>en . . .7Mindfulness beskrivs som ett fundamentaltannorlunda <strong>för</strong>hållningssätt gentemotoss själva <strong>och</strong> varandra som <strong>för</strong> vår <strong>kultur</strong>är ”kontraintuitivt”, <strong>och</strong> som inte kan reducerastill en rad snabba tekniker <strong>för</strong> attuppnå lycka <strong>och</strong> framgång. Ändå är mindfulnessböckernafulla av de element somvi finner även i annan självhjälpslitteratur;övningar <strong>och</strong> tester som du som läsare kangöra, informativa rutor som upplyser omde senaste psykologiska <strong>och</strong> neurologiskaforskningsrönen, <strong>för</strong>modat autentiska berättelserom människors egna erfarenheter(alltid beskrivna endast med <strong>för</strong>namnet),<strong>och</strong> ett typiskt du-tilltal. Baksidestexternautlovar en framtida situation där du harbättre kontroll över ditt liv, där dina negativatankar har <strong>för</strong>lorat sin kraft <strong>och</strong> dukan njuta av ditt liv till fullo.Det som <strong>för</strong>eskrivs är kanske inte ettintensivt arbete med att lösa specifikalivsproblem, i synnerhet inte med hjälp avlättillgängliga tekniker, men dock ett intensivtarbete med att <strong>för</strong>ändra inställningentill våra problem. Men, det är likvälett arbete som ska ut<strong>för</strong>as. Odlandetav en accepterande, öppen <strong>och</strong> ickedömandehållning utmålas inte som någotvi gör i en handvändning. Teknikerna attupptäcka, identifiera <strong>och</strong> slutligen <strong>för</strong>ändra(om än indirekt via accepterande)känslor <strong>och</strong> tankar är många. <strong>Läs</strong>are inbjudsatt sätta ord <strong>och</strong> etiketter på sinakänslor, skriva listor på det som tar ellerger energi i vardagen, skriva dagbok <strong>för</strong>att dokumentera framsteg i <strong>för</strong>mågan attvara närvaranade i nuet, veckovis ändra påi<strong>nr</strong>otade vanor, testa sin nivå av självmedlidande,sätta upp kort- <strong>och</strong> långsiktigalivsmål, granska den egna självuppfattningen,lära sig identifiera i vilka situationerdet uppstår psykiskt lidande, placerain sig själv som en särskild personlighetstyp,<strong>och</strong> så vidare.Avståndstagandet gentemot själv<strong>för</strong>bättringsom projekt (till <strong>för</strong>mån <strong>för</strong> självacceptens)<strong>för</strong>enas ändå med utfästelserom vilka <strong>för</strong>bättringar <strong>för</strong> eller av självetsom är möjligt.Det hägrande målet som beskrivs iböckerna ligger någonstans mellan ettandligt uppvaknande <strong>och</strong> framgång; i detsvårgripbara fenomenet ”lycka”. Vad dettainnebär får vi en finger visning om genomatt se på böckernas undertitlar: ”Freeingyourself from destructive thoughts andemotions”, ”Finding peace in a franticworld”, <strong>och</strong> ”Get out of your mind andinto your life”. Uppmaningar om att vi ska<strong>för</strong>söka frigöra oss från det som tyngeross, lämna otrygghet <strong>och</strong> destruktiva tankarbakom oss, sluta oroa oss <strong>och</strong> leva inuet, <strong>för</strong>utsättar att detta är möjligt <strong>och</strong>att det så att säga är inom räckhåll <strong>för</strong>var <strong>och</strong> en. Eller som Wil liams uttryckerdet:Pure awareness transcends thinking. It allowsyou to step outside the chattering negative selftalkand your reactive impulses and emotions.It allows you to look at the world once againwith open eyes. And when you do so, a senseof wonder and quiet contentment begins to reappearin your life (Williams 2011:31).Eller, <strong>för</strong> att göra en kort utvikning tillen av den svenska mindfulnessrörelsensfrämsta namn, Ola Schenström, mindfulnessgör att du kan: 4Minska din stress <strong>och</strong> oroSova bättreFokusera på det väsentligaBli mer uppmärksam om vad som skeri dig <strong>och</strong> kring digBli mer kärleksfull <strong>och</strong> medkännandeLeva i balans <strong>och</strong> mer i nuetÖka ditt tålamodÖka din <strong>för</strong>måga att möta svårigheterBättre kunna hantera smärtaÖka din livskvalitetKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
8 Jenny EklöfAvslutande reflektionerDet sätt som vetenskapliggjord mindfulnesskommit till uttryck i populär<strong>kultur</strong>enbär tydliga spår av den ge<strong>nr</strong>e genom vilkenden verkar, nämligen den terapeutiskasjälvhjälpsge<strong>nr</strong>en. Som sådan kommerden också att utgöra en <strong>för</strong>längd, populariseradversion av den tillämpade psykologin,<strong>och</strong> vandrar i historiskt redan upptrampadebanor. Det som framställs somrevolutionerande nytt <strong>och</strong> på tvärs motvedertagna <strong>för</strong>eställningar i vår <strong>kultur</strong>,uttrycks <strong>och</strong> manifesteras på så sätt genomdenna kritiserade <strong>kultur</strong>. Identi fieringenav negativa, destruktiva tankar som etthuvudproblem är detsamma, den huvudsakligametoden – självobservation – ärdensamma, liksom målet om ett lyckligareliv. Detta ger upphov till paradoxer<strong>och</strong> ambivalenser.Mindfulnesslitteraturen kritiserar vår<strong>kultur</strong>s upptagenhet med oss själva, menkommer att nå ut till människor genomexakt de kanaler som kanske allra tydligastger uttryck <strong>för</strong> just denna upptagenhet.Självhjälpslitteraturen <strong>för</strong>utsätter individersom går själv<strong>för</strong>bättringens väg<strong>och</strong> denna individ är aldrig färdig, utansöker <strong>och</strong> behöver konstant utveckling.Den frid, välbefinnande <strong>och</strong> lycka somhägrar är <strong>för</strong>visso resultatet av ett meravslappnat <strong>och</strong> accepterande <strong>för</strong>hållandegentemot sig själv, men själva accepterandetkräver intensivt arbete i form av regelbundenmeditation, självgranskning, listskrivande,självtester, utvärderingsformu -lär <strong>och</strong> etablerandet av nya vanor. Dedestruktiva känslorna, självkritiken, negativiteten,otillräckligheten ska vi lära ossacceptera på ett icke-dömande sätt, <strong>och</strong>samtidigt utlovar böckernas titlar just befrielsefrån dessa. Å ena sidan sägs mindfulnessutgöra en radikal <strong>och</strong> djupgående<strong>för</strong>ändring i vårt <strong>för</strong>hållningssätt till osssjälva <strong>och</strong> våra liv, där själva idén om ettfixerat själv utmålas som en missuppfattning,samtidigt är det samma själv somska testa, granska, utvärdera, undersöka,dokumentera – sig själv.En spirande kritik mot mindfulnessgår nu att uppfatta som rör sig om att anspråkenär <strong>för</strong> höga, tillämpningsområdena<strong>för</strong> varierade <strong>och</strong> den vetenskapligaosäkerheten <strong>för</strong> stor. Men också att orsakentill människors lidande (återigen)hamnar i knät på individerna själva, <strong>och</strong>inte i de politiska <strong>och</strong> ekonomiska struktureri vilka individer befinner sig. Meddetta inte sagt att <strong>för</strong>espråkarna självamenar detta, men att självhjälpsge<strong>nr</strong>enbygger på identifieringen av problem somindividen själv kan arbeta med (<strong>och</strong> ta ansvar<strong>för</strong>). När nu mindfulness gått från attvara i marginalen till att återfinnas i vår<strong>kultur</strong>ella huvudfåra, blir den då ocksåinte en del av den kravfyllda <strong>kultur</strong> vi sägsleva i? När det piper till i mobiltelefonen<strong>för</strong> femte gången som en påminnelse omatt det är dags att vara medvetet närvarande,minskar eller ökar stressen? Dennareaktion är kanske det som väntar varjerörelse med stort <strong>och</strong> snabbt genomslag.Men kanske är det också en reaktion påjust den ambivalens <strong>och</strong> självmot sägelse,som synes inbyggd i självhjälps litteraturen.Paradoxalt nog kan just den lyckade översättningsom skett <strong>och</strong> som möjliggjortdet snabba <strong>och</strong> stora genomslaget – frånbuddism till psykologi , från psykologi tillpopulär<strong>kultur</strong> – utgöra fröet till dennamotreaktion.Noter1Av de olika buddistiska skolorna är det fram<strong>för</strong>allt Theravada-buddismen <strong>och</strong> vipassana-meditationensom dominerat i dessa sammanhang,KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
Mindfulness i självhjälps<strong>kultur</strong>en . . .9medan den tibetanska riktningen fått ett mycketfärgstarkt <strong>och</strong> inflytelserikt publikt språkrör iform av den 14:e Dalai Lama.2Andra områden där psykologin tidigt kom till användningvar militären <strong>och</strong> skolan (Richards 2010;Capshew 1999; Larsson 2012).3Jag är <strong>här</strong> väl medveten om att jag på detta utrymmeinte har någon möjlighet att <strong>här</strong> göra devetenskapliga resonemangen rättvisa, utan mycketav nyanser <strong>och</strong> djup faller med nödvändighetbort.4Listan är ett citat från hemsidan <strong>för</strong> det svenskaMindfulnesscenter, 24 oktober 2012. Webbadresshttp://www.mindfulnesscenter.se/start/vad-aermindfulness.aspx.ReferenserBrown, K. W. et al, 2007. “Mindfulness: Theoreticalfoundations and evidence for its salutaryeffects”, in Psychological Inquiry, vol. 18, <strong>nr</strong> 4,211–237.Capshew, James, 1999. Psychologists on the March:Science, Practice and Professional Identity. NewYork: Cambridge University Press.Carnegie, Dale, 1939. Hur man vinner vänner <strong>och</strong>inflytande. Stockholm: Natur <strong>och</strong> Kultur.Ehre<strong>nr</strong>eich, Barbara, 2009. Smile or Die: HowPositive Thinking Fooled America & The World.London: Granta Books.Furedi, Frank, 2004. Therapy Culture: CultivatingVulnerability in an Uncertain Age. London, NewYork: Routledge.Hazleden, Rebecca, 2003. “Love yourself: The relationshipof the self with itself in popular selfhelptexts”, in Journal of Sociology, vol. 39, <strong>nr</strong> 4,413–428.Illouz, Eva, 2008. Saving the Modern Soul: Therapy,Emotions, and the Culture of Self-Help. Berkely,Los Angeles, London: University of CaliforniaPress.Larsson, Anna, 2012. “Psychologists in Swedishschools 1945–1980: Some notes on experts andthe uses of social science knowledge”, in Danell,Richard; Larsson, Anna & Wisselgren, Per, SocialScience in Context: Historical, Sociological andGlobal Perspectives. (Lund: Nordic AcademicPress, forthcoming.)Lasch, Christopher, 1979. The Culture of Narcissism:American Life in an Age of DiminishingExpec tations. New York: Warner Books.Lopez, Donald S., 2008. Buddhism and Science: AGuide for the Perplexed. Chicago: University ofChicago Press.McCown, Donald; Reibel, Diane & Micozzi,Marc S., 2010. Teaching Mindfulness: A PracticalGuide for Clinicians and Educators. New York,Dordrecht, Heidelberg, London: Springer.Philip, Brigid, 2009. “Analysing the politics ofself-help books on depression”, in Journal ofSocio logy, vol. 45(2), 151–168.Richards, Graham, 2010. Putting Psychology in ItsPlace: Critical Historical Perspectives. London,New York: Routledge.Rieff, Philip, 1987. The Triumph of the Therapeutic:Uses of Faith after Freud. Chicago: University ofChicago Press.Rimke, Heidi M., 2000. “Governing Citizensthrough Self-help Literature”, in Cultural Studies,vol. 14, <strong>nr</strong> 1, 61–78.Rose, Nicholas, 1997. “Assembling the modernself”, in Porter, Roy (ed.), Rewriting the Self:Histories from the Renaissance to the Present. London,New York: Routledge.Seligman, Martin E. P., 2007. Verklig lycka: Engrundbok i positiv psykologi. Sundbyberg: Optimal.Åsberg, Marie, 2006. “Mindfulness-meditation:Nygammal metod <strong>för</strong> att lindra stress”, i Läkartidningen,<strong>nr</strong> 42, vol. 103, 3175.Analyserade självhjälpsböckerGermer, Christopher K., 2009. The Mindful Pathto Self-Compassion: Freeing Yourself from DestructiveThoughts and Emotions. New York, London:The Guilford Press.Hayes, Steven C., & Smith, Spencer, 2005. GetOut of Your Mind and Into Your Life: The NewAcceptance & Commitment Therapy. Oakland:New Harbinger Publications Inc.Williams, Mark & Penman, Danny, 2011. Mindfulness:A practical Guide to Finding Peace in aFrantic World. London: Piatkus.SummaryMindfulness and the Culture of Self-help:A Contradiction in Terms?(Mindfulness i självhjälps<strong>kultur</strong>en– en svårtolkad motsägelse)This article sheds light on the ways that mindfulnessself-help literature carries with it a number ofKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
10 Jenny Eklöfbuilt-in tensions. First, mindfulness questionswhether there exists a fixed self, yet the self-helpge<strong>nr</strong>e’s focus on a You that is encouraged to change– a self that is performing work on itself – seems toreinforce the notion of a self. Second, thoughmindfulness is demarcated as something differentthan quick-fix techniques for self-improvement,the reader is presented with numerous techniquesand methods for observing, assessing, testing anddocumenting the self. Third, while destructivethoughts and emotions are not to be “fixed” or resisted,the explicit goal is to become free of them.Finally, although mindfulness refers to our stressfuland self-absorbed culture as a problem, part ofits cultural dissemination has been through a ge<strong>nr</strong>ethat more than others emphasize self-investigationas a pathway to self-improvement.Keywords: mindfulness, therapy culture,western Buddhism, popular psychology, self-help.Jenny Eklöf, PhD in History of Science and Ideas,currently holds a position as Assistant Professor in theresearch field Science, Technology and EnvironmentalStudies, Department of Historical, Philosophicaland Religious Studies, Umeå University, Umeå,Sweden.KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
Olavi HemmiläHumaniora i krisEkopsykologi <strong>och</strong> ekokritik i elfte timmenOLAVI HEMMILÄ är fil.dr ilitteraturvetenskap, utbildad vidStockholms universitet <strong>och</strong> därefterverksam vid Högskolan Dalarnaunder många år (lektor ilitteraturvetenskap 2003–2010).Han disputerade 2002 med enavhandling om Dan Andersson<strong>och</strong> intresset <strong>för</strong> Indien i svenskskönlitteratur. 2006 publiceradeHemmilä skriften Tagore inSweden 1921 & 1926 i samarbetemed Svenska ambassaden iNew Delhi. 2010 var han VisitingFulbright Hildeman scholarvid University of Washington,Seattle, där han höll en kurs om”sustainability in contemporaryScandinavian society”.iskrivande stund hamrar orkanen Sandy sönderUSA:s östkust. TV <strong>och</strong> tidningar ger dramatiskaögonblicksbilder. Här <strong>och</strong> var skymtar insikten omatt detta är en del av ett större skeende. Sommarenhar varit rekordvarm i USA. Stora delar av landet harplågats av torka, <strong>och</strong> isarna i Antarktis fortsätter attsmälta. Frågan om vad som bör göras åt miljö- <strong>och</strong> klimathotenär en ödesfråga, men det är av lika stor viktatt <strong>för</strong>stå våra känslomässiga reaktioner på alla larmrapporterna.Bidragen till den uppslagsrika antologin Vital Signs:Psychological Responses to Ecological Crises (2012) argumenterar<strong>för</strong> att miljökrisen har en positiv potential. Denkan öppna vägen till en djupare relation mellan detmänskliga medvetandet <strong>och</strong> den fysiska miljön. Allasådana <strong>för</strong>ändringar <strong>för</strong>egås av en intensiv anspänning,både individuellt <strong>och</strong> kollektivt. Det är fruktbart att <strong>för</strong>aen vidare diskussion utifrån dessa perspektiv. Vad fårmiljöproblemen <strong>för</strong> konsekvenser när det gäller tolkningenav <strong>kultur</strong>ella artefakter? Kommer utvecklingenatt <strong>för</strong>ändra synen på humanioras uppdrag? Vilka teckenpå perspektiv<strong>för</strong>skjutningar kan skönjas redan i dag?Ett av de intressantaste bidragen i Vital Signs är MickCollins, William Hughes <strong>och</strong> Andrew Samuels uppsats”The politics of transformation in the global crisis.” Författarnahävdar att den största orsaken till miljöproblemenär den ensidiga materialism som utmärker konsumtionssamhället.En strävan efter omedelbar lustuppfyllelseleder till andlig fattigdom. Detta har redan fått <strong>för</strong>ödandeeffekter på det globala planet, men när utvecklingennår en kritisk punkt kan den vändas i sin motsats.Collins, Hughes <strong>och</strong> Samuels lånar begreppet enantodromifrån C. G. Jung: Allt i tillvaron vänds <strong>för</strong>r ellerKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2, årg. 21, s. 11–19.© Kulturella Perspektiv <strong>och</strong> <strong>för</strong>fattaren. ISSN 1102-7908
12 Olavi Hemmiläsenare till sin motsats (Jacobi, 1980). Endel av dessa motsatspar är av allmän karaktär,som dag–natt, handling–vila, individ–kollektiv,kaos–kosmos, <strong>kultur</strong>–natur,liv–död, ont–gott <strong>och</strong> yin–yang.Andra motsatspar är mer specifika <strong>för</strong>Jungs tänkande, exempelvis animus–anima, ego–skugga, extrovert–introvert<strong>och</strong> instinkt–arketyp. I detta sammanhangär begreppsparet medvetet–omedvetetav särskilt intresse.Kriser på det personliga planet innebärofta en möjlighet <strong>för</strong> medvetandet att integrera<strong>och</strong> absorbera material som tidigarevarit omedvetet <strong>och</strong> obearbetat. Dessaprocesser kan vara dramatiska <strong>och</strong> ledertill att individen tvingas konfrontera sinaegna skuggsidor.Ur ett sådant tillstånd av spiritual emergencykan en helt ny människa formas(Grof & Grof, 1989). Den italienske psykiatrikernRoberto Assagioli har beskrivitde olika faserna i denna process. I det <strong>för</strong>stastadiet <strong>för</strong>egås uppvaknandet av en seriemindre kriser:In order to best understand the experiences thatoften precede the awakening, we must reviewsome of the psychological characteristics of the“normal” human being. One may say of himthat he “lets himself live” rather than that helives. He take life as it comes and does not questionits meaning, its worth, or its purpose: hedevotes himself to the satisfaction of his personaldesires; he seeks enjoyment of the senses,emotional pleasures, material security, orachieve ment of personal ambition. If he is moremature, he subordinates his personal satisfactionsto the fulfilment of the various family andsocial duties assigned to him, but without seekingto understand on what basis those dutiesrest or from what sources they spring. 1Assagioli är känd <strong>för</strong> att ha skapat den såkallade psykosyntesen, vars grundantagandeär att varje individ livet igenom arbetarpå att utveckla sin inneboende potential.Han diskuterar de olika faser somföljer efter det initiala skedet i det andligauppvaknandet. De kan även beskrivas utifrånJohan Cullberg klassiska Kris <strong>och</strong>utveck ling (1975), där kris<strong>för</strong>loppet delasin i fyra olika faser: chock, reaktion, bearbetning<strong>och</strong> nyorientering. För Collins,Hughes <strong>och</strong> Samuels är poängen att ettindividuellt uppvaknande av detta slagåterspeglar det kollektiva uppvaknandesom <strong>hela</strong> mänskligheten står in<strong>för</strong>.Frågan är hur världssamfundet kommeratt hantera de skador som redanåsamkats både miljö <strong>och</strong> människor. Kanskeär vi just nu i färd med att gå igenomen rit de passage, en transformation avnärmast mytiska dimensioner: ”it willtake a fundamental metanoia, a self-overcoming,a radical sacrifice to make thistransition.” 2 Ett sådant offer i det modernamedvetandet kommer att konfronteramänsklighet med ”de materialistiskaböjel ser, den hedonistiska livsstil <strong>och</strong> denihilistiska attityder som gjort det omöjligtatt etablera någon verklig, djup <strong>och</strong>varaktig relation till livet som sådant”. 3 Idenna situation <strong>för</strong>knippar många naturenmed ett diffust hot. LitteraturvetarenSimon Estok, som är verksam vid SungkyunkwanUniversity i Sydkorea, har betecknatdetta tillstånd som ecophobia, ”anirrational or groundless fear or hatred ofthe natural world”. 4 Här finns det skäl attknyta an till frågorna i inledningen avdenna uppsats. Hur ska konst <strong>och</strong> humaniora<strong>för</strong>hålla sig till den globala miljö<strong>och</strong>klimatkrisen?EkofobiÅren mellan 1560 <strong>och</strong> 1600 inleddes englobal köldperiod med missväxt, sjukdom<strong>och</strong> svält som följd. Den så kallade ”lillaKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
Humaniora i kris13istiden” varade in på 1800-talet. Det äringen slump att trettioåriga kriget <strong>här</strong>jadepå kontinenten samtidigt som klimatetblev hårdare, eller att Islands befolkningminskade till hälften under 1700-talet. Estok hävdar att oron i atmosfärenäven satte spår i litteraturhistorien. Hansfrämsta exempel är Shakespeares dramaKung Lear (1605–1606). Den gamlekungen Lear överlåter sitt rike åt tvåotacksamma döttrar sedan han <strong>för</strong>skjutitden tredje <strong>och</strong> yngsta dottern, den endasom verkligen älskar honom. Insikten omdet misstag som Lear begår bryter ner honom,men i de centrala scenerna på hedenär trycket från den fysiska omgivningenlika viktigt. Stormen tjuter <strong>och</strong> kungeninser att slutet är nära.Estok menar helt enkelt att Shakespeareled av ekofobi när han skrev KungLear. Den ångest som gestaltas i dramat ären reflex av samtidens vånda över klimat<strong>för</strong>ändringarna.Estoks tes pekar på enmöjlig utvidgning av litteraturvetenskapensuppdrag. Paralleller finns på närahåll. I en essä i Dagens Nyheter har historikernPeter Englund diskuterat flamländarenPieter Bruegels berömda målning”Jägarna i snön” från 1565. 5 Den ger etttill synes idylliskt intryck. Invånarna i enliten by sysslar med sina vardagliga göromåljust när solen håller på att gå ner.Glada människor åker skridskor på enfrusen damm mitt i byn, men Englund visaratt stillheten i detta lantliga panoramaär bedräglig.Bruegel målade sin tavla just när den<strong>för</strong>sta köldknäppen satte in. Ingen anadevad som skulle komma. Estok uttalar intetanken, men även flera andra av Shakespearesstora tragedier skulle kunna bäraspår av den klimatkatastrof som rullade igång några decennier innan han skrevsina tragedier. Bildspråket i Hamlet (cirka1601) är till stora delar hämtat från detobehagligt påträngande växtriket. ”Larverfräter vårens barn innan de hunnit öppnasina knoppar”, heter det i den <strong>för</strong>sta akten.Det jäser överallt i dramat, skördarnaruttnar <strong>och</strong> mjöldrygan gör människornagalna.Också i Macbeth (cirka 1606) tycks naturenstå i opposition till allt mänskligt.Här yttrar sig Shakespeares ekofobi i enfascination in<strong>för</strong> det ockulta. När ingenmänsklig ingenjörskonst kan kontrolleraden fysiska miljön är det lockande attpröva andra vägar. Åskan går, <strong>och</strong> häxornakokar ihop en soppa som släpperonda krafter fria. Macbeth <strong>för</strong>lorar sinomdömes<strong>för</strong>måga i denna mörka värld,<strong>och</strong> vem hade inte gjort det? Vädret verkarha varit mycket värre på Shakespearestid än under någon midsommarhelg eftermillennieskiftet.Årsringarna ligger tätt i Shakespearestragedier. Det tycks onekligen finnas skäl<strong>för</strong> en omläsning av våra litterära klassiker,men det kan aldrig bli fråga om atthitta några blinda samband mellan text<strong>och</strong> värld. Det litterära ge<strong>nr</strong>esystemet haren tröghet i sig, <strong>och</strong> gen svaret på <strong>för</strong>ändringari omvärlden blir sällan momentant.Det är till exempel inte många modernaromaner som tar upp den klimatkris sompågår just nu. Dessutom skapar krissituationerde mest skiftande reaktioner. Detär rimligt att tala om en spiritual emergencyunder 1600-talet, men begreppet ärännu mer aktuellt i dag. Shakespeare skrevju även komedier. I dag läser vi deckaremedan glaciärerna smälter. Hur hanterarvi vår egen ekofobi?Shakespeares Kung Lear <strong>och</strong> Bruegelsmålning ger levande bilder av hur manupplevde klimatkrisen. Konsten är en viktigdel när det gäller diskussionen av begreppethållbar utveckling, <strong>och</strong> humanis-KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
14 Olavi Hemmiläter borde ägna en större uppmärksamhetåt människors relation till den fysiskamiljön. Skillnaderna mellan 1600-talet<strong>och</strong> vår tid är uppenbara. Hos Shakespearefinns ingen fullständig enantodromi.Människorna led under den lilla istiden,men de kunde inte göra mycket <strong>för</strong>att <strong>för</strong>bättra sin situation. Strängt tagethade de ingen jungiansk skugga att brottasmed, åtminstone inte ur ett ekologisktperspektiv. Dagens miljökris är där emottill stor del själv<strong>för</strong>vållad. Den är en långsamtpågående katastrof, <strong>och</strong> de som bevittnarden är medvetna om sin egen skuldtill det som sker. Det finns otaliga exempelpå apokalyptiska <strong>och</strong> ekofobiska drag iden nutida konsten. Kanske är det ändåintressantare att inta det motsatta perspektivet.Frågan är i så fall inte hur krisernakommer till uttryck i konsten, utanhur konsten ska uppfattas i ljuset av kriserna.Är det exempelvis möjligt att skrivaen grön litteraturhistoria på samma sättsom man <strong>för</strong>sökt teckna konturerna av enlitteraturhistoria ur ett kvinnligt perspektiv?EkokritikEstoks studier av Shakespeares ekofobikan inordnas i det vitt<strong>för</strong>grenade forskningsområdesom kallas ecocriticism. Ekokritikenhar definierats som studiet av”relationen mellan litteraturen <strong>och</strong> denfysis ka miljön.” 6 Forskningsområdets utvecklingbottnar i en känsla av frustrationöver att forskarsamfundet inte in<strong>för</strong>livatdet ekologiska perspektivet i sin praktik. Iett inledande skede vände sig ekokritikenmot alla <strong>för</strong>sök att avlägsna läsaren fråntexten <strong>och</strong> texten från världen. ”It isn’tlanguage which has a hole in its ozonelayer”, säger Kate Soper i boken What isNature? (1995) 7 . Det är inte språket somhar ett hål i sitt ozonlager. Formuleringenär onekligen slående <strong>och</strong> citeras också avmånga ekokritiker som ett slags agitatorisktmantra.De <strong>för</strong>sta ekokritikerna sökte efter textersom var lyhörda <strong>för</strong> samspelet mellanmänniskan <strong>och</strong> hennes fysiska miljö.Detta ledde till en omvärdering av <strong>hela</strong>litteraturhistorien. Tidigare <strong>för</strong>bisedda<strong>för</strong>fattarskap lyftes fram, liksom mer ellermindre perifera ge<strong>nr</strong>er som dagböcker,memoarer eller den så kallade naturprosan(i Sverige representerad av <strong>för</strong>fattaresom Sven Barthel <strong>och</strong> Sven Rosendahl).Klassiska texter visar överraskande nyasidor när de studeras ur ett ekologiskt perspektiv.Samuel Becketts I väntan på Godot(1952) utspelas som bekant på en öde platsi skuggan av ett naket träd. Men hur skadenna ödslighet uppfattas? En läsa re sombefinner sig vid Aralsjöns stränder uppleversannolikt dramat på ett helt annat sättän någon som sitter i en stuga i Stockholmsskärgård.Ekokritikens pionjärer tog kopplingenmellan text <strong>och</strong> värld på allvar. Ingen somdrabbats av sorg över tillståndet i världenbör stanna i detta tillstånd. Begreppetmetanoia pekar mot en fortsättning: ”Metanoiais not just feeling sorry and confessingour sins. It is incomplete withouthealing behavior, practices, and concretedeeds that turn us in a new direction.” 8Insikt leder <strong>för</strong>r eller senare till handling.Vid den tid då ekokritiken slog igenomkunde detta gröna imperativ uppfattassom otidsenligt. Misstankar fanns ävenatt ekokritikerna var ett slags teorifientligaamatörer <strong>och</strong> att rörelsen hade sinhemvist på andra rangens universitet iavlägs na delar av den amerikanska kon-KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
Humaniora i kris15tinenten. Pionjärerna inom ekokritikenkände knappt till varandras existens, <strong>och</strong>fortfarande saknas självklara centralfigurer.Möjligen går det att identifiera ettantal språkrör <strong>för</strong> ekokritiken. Två sådanaär Cheryll Glotfelty <strong>och</strong> Harold Fromm,vars antologi The Ecocriticism Reader(1996) pekats ut som en <strong>för</strong>sta samladmani festation.I den tidiga amerikanska ekokritikenspårades uppkomsten av ett ekologisktmedvetande till 1800-talet. Dröm men omen o<strong>för</strong>störd vildmark fick allt större betydelsei ett samhälle som börjat se en delav industrialismens avig sidor. Den storaikonen blev He<strong>nr</strong>y David Thoreau <strong>och</strong>hans berömda bok Walden (1854). Thoreauscivilisationskritiska skildring av entvåårig eremittillvaro i en enslig stuga hargett impulser till den moderna miljörörelsen.Det går inte att peka ut någon centraldiskurs som präglar ekokritiken. Paradoxaltnog kan detta till stor del <strong>för</strong>klaras medatt den blivit ett relativt etablerat forskningsområde,åtminstone i USA. En betydandehändelse i ekokritikens utvecklingvar tre böcker av Lawrence Buell,professor i Engelska vid Harvard: TheEnviron mental Imagination (1995), Writingfor an Endangered World (2001) <strong>och</strong>The Future of Environmental Criticism(2005). Det faktum att en så pass etableradforskare intresserade sig <strong>för</strong> ekokritikenskickade en kraftig signal till forskarsamfundet.Ekokritiken blev en tum mel -plats <strong>för</strong> akademiker med vitt skildautgångspunkter, <strong>och</strong> de <strong>för</strong>de med sig sinarespektive forskningsprofiler in i ekokritiken.Numera är rörelsen välorganiserad.Genom ASLE (Association for the studyof literature and environment) finns tillgångtill ett in ternationellt nätverk medett omfattande utbud av konferenser, publikationer<strong>och</strong> kur ser. Ett besök på enASLE-konferens <strong>för</strong> tankarna till 1970-talets proggrörelser. Det finns många aktivisterbland konferensgästerna, men <strong>för</strong>flertalet av dem tycks ekokritiken ändåframstå som som en karriärväg blandmånga andra. Detta är naturligt medtanke på hur den akademiska världenfungerar, men mönstret följer även detnormala mönstret <strong>för</strong> ett kris<strong>för</strong>lopp. Allasom besöker en ASLE-konferens (ellerskriver en essä om ekokritik) är rimligtvisin<strong>för</strong>stådda med att vi befinner oss mitt ien djup miljö- <strong>och</strong> klimatkris, men reaktionernapå denna kris varierar kraftigtmellan olika individer.Den utan tvekan mest spridda handbokeni ekokritik är den brittiske ekokritikernGreg Garrards Ecocriticism (2004).Den kan beskrivas som en studie i retorik,<strong>och</strong> intresset <strong>för</strong> troper, litterära figurersom ”vildmarken”, har visat sig vara fruktbartinom ekokritiken. Andra sådana troperär ”pastoralen” <strong>och</strong> ”apokalypsen”. Deåterkommer i texter från vitt skilda perioder.I pastoralen gestaltas drömmen om enjungfrulig landsbygd där den stressadestadsbon kan hämta nya krafter. Garrardspårar detta motiv tillbaka till det antikaAlexandria. Redan de gamla egyptiernauttryckte ett behov av att få dra sig undandet brusande stadslivet. Rachel Carsonkunde utnyttja pastoralen som stilmedel isin epokgörande Silent Spring (1962), somofta diskuterats av olika ekokritiker. I inledningenav boken tecknar hon bilden avett idylliskt landskap där djur <strong>och</strong> människorlever i harmoni med varandra. Dentystnad som stör harmonin visar sig varaorsakad av kemiska bekämpningsmedel,<strong>och</strong> pastoralen övergår i en analys av kemikalieanvändningeni det amerikanskasamhället. Analysen får kraft av kontras-KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
16 Olavi Hemmiläten till det rofyllda stämningsmåleri som<strong>för</strong>egår den. Även apokalypsen kan användassom ett retoriskt verkningsmedel.Hur stor del av uppmärksamheten kringAl Gores obehagliga sanningar beroregentligen på att läsaren kopplar dem tillen etablerad tankefigur som säger oss attden yttersta dagen är nära <strong>för</strong>estående?Den <strong>för</strong>sta svenska antologin inom detekokritiska fältet kom ut 2007. Den heterEkokritik – naturen i litteraturen <strong>och</strong> gavsut av Cemus, Centrum <strong>för</strong> miljö- <strong>och</strong> utvecklingsstudiervid Uppsala universitet.Ett informativt <strong>för</strong>ord av Sven Lars Schulz(antologins redaktör) ger tillsammansmed texter som Håkan Sandgrens uppsats”Lyssna till jordens sång” i Tidskrift <strong>för</strong>litteraturvetenskap (2002) <strong>och</strong> Peter Barryskorta presentation av ekokritiken i BeginningTheory (2002) en god introduktiontill forskningsområdet. Greg Garrardsintresse <strong>för</strong> troper har uppenbarligen variten av de viktigaste källorna till antologin.Petra Hanssons uppsats ”Förortens färger”KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
18 Olavi Hemmiläsamheten till? Är den i <strong>för</strong>sta hand i<strong>nr</strong>iktadpå att göra karriär eller kan den placerasi en vidare kontext? Hoten motmänsklighetens överlevnad måste överskuggaalla andra frågor. Om humanistervisar att de kan hantera dessa hot i sindagliga praktik kommer intresset <strong>för</strong> humanistiskforskning att öka. I annat fallkommer människor att röra sig i andrariktningar <strong>för</strong> att kunna hantera sin ångestöver hotet mot planetens överlevnad.Noter1Roberto Assagioli (1989). Self-realization andpsychological disturbances. Grof, Stanislav &Grof, Christina (eds.) (1989). Spiritual emergency:when personal transformation becomes a crisis. LosAngeles: Jeremy P. Tarcher, s. 31 f.2Tarnas, Richard (2002). Is the modern psycheunder going a rite of passage? Singer, T. (red.) Thevision thing: myth, politics and psyche in the world.London: Routledge. s. 10.3Collins, Hughes <strong>och</strong> Samuels, s. 167; min översättning.4Simon Estok (2011). Ecocriticism and Shakespeare:Reading Ecophobia. New York: Palgrave MacMillan,s. 4.5Englund, Peter (2008). ”Lugnet <strong>för</strong>e stormen.”Dagen Nyheter, 10 februari.6Cheryl Glotfelty (1996). Introduction. Glotfelty,Cheryl & Fromm, Harold (red.) (1996). The EcocriticismReader: Landmarks in Literary Ecology.Athens: University of Georgia Press. s. xix.7Kate Soper (1995). What is nature? culture, politicsand the non-human. Oxford: Blackwell. s. 151.8Friesen, Duane K. & Guhr, Bradley D. (2009).Metanoia and healing: towards a great plains landethics. Journal of Religious Ethics. 37:4. s. 729.ReferenserBarry, Peter, 2009. Beginning Theory: An Introductionto Literary and Cultural Theory. 3:e uppl.Manchester: Manchester University Press.Buell, Lawrence, 1995. Environmental Imagination:Thoreau, Nature Writing and the Formationof American Culture. Cambridge: Belknap Pressof Harvard University Press.Buell, Lawrence, 2005. The Future of EnvironmentalCriticism. Malden, MA: Blackwell pub.Buell, Lawrence, 2001. Writing for an EndangeredWorld: Literature, Culture and Environment inthe U.S. and Beyond. Cambridge: Belknap Pressof Harvard University Press.Carson, Rachel, 1962. Silent Spring. Boston:Houghton Mifflin.Cullberg, Johan, 2003. Kris <strong>och</strong> utveckling: En psykodynamisk<strong>och</strong> socialpsykiatrisk studie. 4. uppl.Stockholm: Natur <strong>och</strong> Kultur.Englund, Peter, 2008. ”Lugnet <strong>för</strong>e stormen”, iDagens Nyheter, 10 februari.Estok, Simon, 2011. Ecocriticism and Shakespeare:Reading Ecophobia. New York: Palgrave Mac-Millan.Friesen, Duane K. & Guhr, Bradley D., 2009.“Metanoia and healing: Towards a great plainsland ethics”, in Journal of Religious Ethics. 37:4.Gard, Greta & Murphy, Patrick D., 2004. EcofeminstLiterary Criticism: Theory, Interpretation,Pedagogy. Urbana: University of Illinois Press.Garrard, Greg, 2004. Ecocriticism. London: Routledge.Huggan, Graham, 2004. “Greening postcolonialism”,in Modern Fiction Studies 50 (2004):3, pp.701–733.Glotfelty, Cheryl & Fromm, Harold (eds.), 1996.The Ecocriticism Reader: Landmarks in LiteraryEcology. Athens: University of Georgia Press.Grof, Stanislav & Grof, Christina (eds.), 1989.Spiritual Emergency: When Personal TransformationBecomes a Crisis. Los Angeles: Jeremy P.Tarcher.Jacobi, Jolande, 1980. The Psychology of C. G. Jung.7:e uppl. London: Routledge & Keegan Paul.Packalén, Sture (red.), 2009. Litteratur <strong>och</strong> språk 5.Västerås: Akademin <strong>för</strong> utbildning, <strong>kultur</strong> <strong>och</strong>kommunikation. Mälardalens högskola.Soper, Kate, 1995. What is Nature? Culture, Politicsand the Non-human. Oxford: Blackwell.Tarnas, Richard, 2002. “Is the modern psyche undergoinga rite of passage?”, in Singer, T. (ed.),The Vision Thing: Myth, Politics and Psyche in theWorld. London: Routledge.Rust, Mary-Jane & Totton, Nick (eds.), 2012. VitalSigns: Psychological Responses to EcologicalCrises. London: Karnac.Schulz, Sven Lars (red.), 2007. Ekokritik: naturen ilitteraturen. Uppsala: Cemus.KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
Humaniora i kris19SummaryThe Crisis of HumanitiesEcocritism and Ecopsychology at the Eleventh Hour(Humaniora i krisEkopsykologi <strong>och</strong> ekokritik i elfte timmen)The current global environmental crisis can potentiallydeepen the relationship between the humanmind and the physical environment. How do environmentalissues affect the interpretation of culturalartifacts? In what ways is the environmentalcrisis challenging the purpose and methods of thehumanities? This paper applies the Jungian conceptsof enantiodromia and metanoia to humanity’scollective response to the environmental crisis:Everything in life tends to shift from one extremeinto its opposite. A personal crisis often implies anopportunity for consciousness to integrate and assimilatematerial previously unconscious and unprocessed.Furthermore, an individual awakeningof this kind reflects a potential collective awakeningof humanity. As a result of the environmentalcrisis, many people perceive nature as threatening.The scholar Simon Estok has termed this conditionecophobia. This paper briefly discusses Estok’sconcept of ecophobia in connection to thenew school of ecocriticism, which has been definedas the study of the relationship between literatureand the physical environment. The paper suggeststhat ecocriticism is a sign of a major shift in humanconsciousness, a kind of enantiodromia or metanoia,and suggests that this shift is not so much anintellectual process as a conversion in the classicalsense. Scholars within the humanities can contributeto this necessary reorientation, but onlyafter a radical change of attitude, both individuallyand collectively.Keywords: ecocritisism, ecopsychology, ecophobia,Swedish literature.Olavi Hemmilä, PhD, assistant professor, DalarnaUniversity, Falun, Sweden. Visiting FulbrightHildeman scholar at University of Washington,Seattle 2010.KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
Anita BeckmanAtt teckna ett tankerumOm våndan <strong>och</strong> glädjen att forska på väntanAnita Beckman är fil.dr ietnologi <strong>och</strong> verksam som lektori <strong>kultur</strong>vetenskap vid institutionen<strong>för</strong> omvårdnad, hälsa <strong>och</strong><strong>kultur</strong> på Högskolan Väst, Trollhättan.Hon undervisar också påinstitutionen <strong>för</strong> <strong>kultur</strong>vetenskaperpå Göteborgs universitet. Iavhandlingen Väntan: Etnografisktkollage kring ett mella<strong>nr</strong>um(2009) <strong>för</strong>enar hon sittintresse <strong>för</strong> språk, berättande <strong>och</strong>metodologi. I den senast publiceradeartikeln ”Ur en byrackas anteckningsbok– om reflexivt skrivande”(2011) vidareutvecklarhon sina tankar kring vetenskapligtextproduktion <strong>och</strong> reflexivmetod.Några år senare disputerade jag på en avhandling medtiteln Väntan: Etnografiskt kollage kring ett mella<strong>nr</strong>um(Beckman 2009). Undersökningen bygger på tjugo djupintervjuer1 med tretton etniskt svenska storstadsbor ur enlägre, välutbildad medelklass. Jag intresserade mig <strong>för</strong>väntan som ett språkligt-<strong>kultur</strong>ellt fenomen <strong>och</strong> avhandlingenkan närmast beskrivas som ett spretigt <strong>och</strong> litetrevande samtal om vad väntan möjligtvis kan betyda idessa människors vardag <strong>och</strong> liv.Det blev inte alls den avhandling som jag <strong>för</strong>eställdemig den där regniga dagen på min handledares arbetsrum,men en vetenskaplig utmaning, det blev det. Detfanns inga självklara teoretiska <strong>för</strong>ebilder att låta sig inTill diskursens oordninghör att det motsägelsefulla står oemotsagtdär det självklaradjämnas med marken.Daniel Svenssonet är en regnig höstdag i oktober <strong>och</strong> minhandledare frågar mig hur det går med minansökan till forskarutbildningen. Jag skaskriva om arbetskraftinvandring ur ett historisktperspektiv, <strong>och</strong> min forskningsplan är så gott somfärdig. Jag ska just till att svara, då det plötsligt händernågot. Jag ser allting fram<strong>för</strong> mig. De svartvita fotografierna,berättelserna, teorierna <strong>och</strong> slutdiskussionen.Luften går ur mig. Nå? frågar han. Var<strong>för</strong> svarar jag inte?En obehaglig känsla av mättnad kommer över mig. Detgår inte, viskar jag. Jag måste hitta något annat att skrivaom, något o<strong>för</strong>utsägbart, något som gör att jag måstetänka till. En stämning kanske, ett känslomässigt tillstånd?Saknad? Längtan? Eller kanske väntan?KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2, årg. 21, s. 20–30.© Kulturella Perspektiv <strong>och</strong> <strong>för</strong>fattaren. ISSN 1102-7908
Att teckna ett tankerum21spireras av <strong>och</strong> ingen empirisk forskningatt tala om. Väntan gled mig <strong>hela</strong> tiden urhänderna. Den ville inte inordna sig, intelåta sig kate goriseras. Den trilskades <strong>och</strong>pekade på brister i den vetenskapligaagendan, men också, skulle det visa sig, påoväntade möjligheter.I den <strong>här</strong> artikeln kommer jag att medlätt hand diskutera några av mina erfarenheterav att forska om väntan. Min textkommer i huvudsak att vävas kring följandefrågor: hur kan man <strong>för</strong>stå väntansom fenomen? Hur kan man som forskarenärma sig ett så komplext <strong>och</strong> svårdefinierbartämne som väntan? Vilka metodologiskaval ställdes jag in<strong>för</strong>? Lärde jagmig måhända något om min egen ämnesdisciplin?Och vilket blev egentligen mittforskningsresultat?Att aktiveraett mella<strong>nr</strong>umDet <strong>här</strong> är berättelsen om en forskningsprocessmed <strong>för</strong>hinder. Att mitt ämnesvalskulle innebära en vetenskaplig utmaning<strong>för</strong>stod jag uppenbarligen på ett tidigt stadium,men hur denna utmaning skullekomma att se ut i praktiken var jag dessbättrehelt ovetandes om. Först handladedet om hur jag skulle närma mig ämnet.Vad då väntan? Skulle jag definiera väntan<strong>och</strong> sedan formulera frågeställningarutifrån denna definition? Vilket varegentligen mitt kunskapsobjekt? Var detväntan som fenomen eller var det gruppenav människor som berättade sig själva genomväntan? Eller var det kanske någothelt annat? Frågan höll mig länge vakenom nätterna, men kom till slut att upplösasig själv genom de metodologiska val somgjordes under resans gång, val som saktamen säkert betvingade nödvändigheten aven filosofisk dualism – <strong>och</strong> därmed ocksåav ett klart definierat kunskapsobjekt. ”Vimåste avhålla oss från att söka sammaprecisionsnivå i alla ämnen <strong>och</strong> nöja ossmed den precisionsnivå som själva sakengäller”, skriver den norske filosofen LarsFr. H. Svendsen i sin bok om långtråkighetensfilosofi (2005:11).Väntan är, liksom långtråkighet, ettvagt <strong>och</strong> mångsidigt fenomen <strong>och</strong> kräverdär<strong>för</strong> ett ödmjukt anslag, snarare än ettstrikt analytiskt avhandlande. Jag bestämdemig snart <strong>för</strong> att sökandet <strong>och</strong>vagheten skulle få ta plats i mitt projekt.Genom en fri <strong>och</strong> ostrukturerad associationsmetodskulle informanterna få fyllaordet med den mening som de själva valdeatt ge det (Johannisson 2001:17). Somforskarsubjekt skulle jag uppträda precisså nollställd in<strong>för</strong> ämnet som jag i realitetenvar – något som ibland, av <strong>för</strong>klarligaskäl, kom att upplevas som provocerande.En forskare, om någon, borde väl veta vadhon forskar på? Det var svårt att finna informanter.Ordet väckte obehagliga associationereller så upplevdes projektet somallt<strong>för</strong> krävande. Sökandet började i skrivarcirklar,på folkhögskolor <strong>och</strong> blandstudenter, men till slut såg jag mig tvungenatt vända mig till människor i min direktanärhet, till vänner, grannar <strong>och</strong> bekanta.Men även där fanns ett motstånd till attmedverka.Rastlösa rörelser, undflyende blickar. Som omordet väntan rör upp något jobbigt inom dom.En diffus känsla av obehag. Anders får svåramagkramper, Louise skrattar sarkastiskt <strong>och</strong>skakar på huvudet. Ha! Är du spritt språngandegalen? Väntan, aldrig i livet (ur fältdagbok 24oktober 2004).När jag till slut <strong>och</strong> trots allt funnit minatretton informanter bad jag dem associerafritt. Vad tänker du på när jag säger ordetKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
22 Anita Beckmanväntan? Samtalen fylldes snart med måleriska<strong>och</strong> engagerade berättelser om kaffetermosari sjukvårdens väntrum, <strong>för</strong>stulnatågresor <strong>och</strong> väntan på krånglandekopieringsapparater, men lika ofta, elleroftare fylldes de med hopplösa sidospår,uppgivna suckar <strong>och</strong> tomma, uttråkadeblickar. Vad var det egentligen vi samtaladeom? Och var detta verkligen forskningsetiskt<strong>för</strong>svarbart?Finska vinterkriget <strong>och</strong> trassliga kärleks<strong>för</strong>hållanden.De <strong>för</strong>söker fylla ut samtalstiden. Artigt,trevande, krystat. Är detta verkligen meningsfullt?Det är som att ämnet <strong>för</strong> oss bortfrån varandra, står i vägen <strong>för</strong> oss. Vad sysslarjag med? Mina vänner <strong>och</strong> bekanta som vetenskapliga<strong>för</strong>sökskaniner? (ur fältdagbok 4 april2006).Det suckas <strong>och</strong> stönas. Långa pauser. Ordetsinglar liksom ordlöst, som ett torrt löv, nermot parkettgolvet. Ett icke-ämne. Tomt, utanmening. Väntan – jaha, än sen då? (ur fältdagbok21 april 2006).Det var uppenbart att det saknades en repertoar<strong>för</strong> att tala om väntan. Det finnskloka ordspråk <strong>och</strong> finstämd poesi, menmellan väntans vardagliga självklarhet <strong>och</strong>vår <strong>för</strong>måga att tala om den finns ett påtagligtglapp. Att en så stor del av våra livgår åt till att vänta är så självklart att visällan eller aldrig tvingas fundera över det(Rehn 2002). Och än mindre berätta framden med ord.Liknelsen må halta, men på samma sättsom den amerikanske kompositören JohnCage låter oss lyssna på tystnaden frånsymfoniorkesterns instrument i sitt berömdaverk 4’33, tvingades jag som forskareatt lyssna på tystnaderna, suc karna<strong>och</strong> de skrapande stolsbenen under intervjuerna.Vad betydde de? Var<strong>för</strong> var väntanså svår att hantera, att tala om?I avhandlingen diskuterar jag väntansom ett typiskt mella<strong>nr</strong>umsfenomen. Ettmella<strong>nr</strong>umsfenomen i den meningen attväntan är ett tillstånd som bestäms av depunkter som omger den, en färdsträckamellan a <strong>och</strong> b. Ordet mella<strong>nr</strong>um, så somdet är konstruerat, innefattar med automatiken väntan <strong>och</strong> speglar vårt västerländskaratio genom att lyfta fram destrukturerande noderna, medan rymdendäremellan osynliggörs. Väntan blir såden meningslösa sträckan mellan deobjekt <strong>och</strong> händelser som gör ett så mycketmer påtagligt avtryck i våra liv <strong>och</strong> somdär<strong>för</strong> är så mycket enklare att <strong>för</strong>hålla sigtill. 2Det är ju som att diskutera luft, säger Anna.Det är ju självklart, man andas, man väntar.Hon säger att hon får huvudvärk av att bli intervjuad.Var<strong>för</strong> forskar jag inte på något somdom kan relatera till? Som engagerar, makessense? (ur fältdagbok 10 februari 2006).Arbetslöshet <strong>och</strong> trängselskatter kan vilätt klä i en begriplig <strong>och</strong> engagerandespråkdräkt, men väntan riskerar att fallamellan alla stolar (Grosz 2001:91). Väntanblir bara meningsfull i relation till någotannat (ibid.). Väntan saknar identitet.Den har inga egna gränser, den är ingentingi sig själv, <strong>och</strong> där<strong>för</strong> kom ordet väntanatt fungera som en provokatör i sammanhanget.Den milda provokatören somiscensatte rörelsen i rummet, som genereradede stämningar <strong>och</strong> berättelser somavhandlingstexten sedan kom att vävaskring. 3 Mella<strong>nr</strong>ummet som en ständigpotential <strong>för</strong> aktivitet (Sand 2008:98). Ettutrymme <strong>för</strong> övergångar mellan olikaidentiteter <strong>och</strong> definitioner. Ett tomrumfyllt av betydelser.När jag frågar Siri vad hon tänker på när jaguttalar ordet väntan, så blundar hon <strong>och</strong> dröjerlite med svaret. – Hm . . . Hon tvekar. – JagKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
Att teckna ett tankerum23”Rofylld väntan . . .” Detalj ur oljemålning av Edward Hopper, ”Sea Watchers” (1952), Private Collection.Hämtad ur Sheena Wagstaff (ed.), Edward Hopper, s. 202–203, Tate Publishing, London 2004.KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
Att teckna ett tankerum25formen. I informanternas berättelser stoddet klart att det var i väntan som livethände. Det var mellan de inplanerade händelserna,mellan aktiviteterna som de upplevdeatt livet vecklade ut sig <strong>och</strong> fick mening,djup <strong>och</strong> konturer. På samma sättupplevde jag att det var i forskningensmella<strong>nr</strong>um som min avhandling egentligenhände, i det frustrerade klottret i marginalerna,i fältdagboken <strong>och</strong> i de flyktigtnedtecknade raderna på de där skrynkligapappersservetterna (jfr BrännströmÖhman 2008, Brännström Öhman &Livholst 2007). Men hur skulle vardagslivets<strong>och</strong> forskningens känslomässiga underströmmarkunna ta plats i en vetenskapsom etnologi? Hur kunde det existentiellarymmas i det <strong>för</strong>modat rationella rum somvetenskapen utgör?Själv sitter jag alldeles stilla. Jag har ett bekymratdrag över pannan <strong>och</strong> jag minns hur jagbrottas med mina tankar. Kanske mår Siri dåligtnu? Kanske borde jag säga något? Var<strong>för</strong> valde jagdet <strong>här</strong> märkliga ämnet? Var<strong>för</strong> skriver jag inte ommobiltelefoner eller tatueringar istället? Klockantickar på. Duger jag verkligen till forskare? Dugerjag egentligen till någonting? Sekund <strong>för</strong> sekunddras mitt existensberättigande i den akademiskavärlden undan <strong>för</strong> mig, <strong>för</strong> vem vill läsaen tom avhandling, en avhandling om ingenting?Vem? (Beckman 2009:155.)Mitt bidrag till den diskussionen kom attbli ett antal kortare textpassager placerademellan varje kapitel, passager framskrivnai en fragmentarisk semilitterär form i vilkajag både gestaltar <strong>och</strong> diskuterar forskningsprocessenfrånsida, inspirerad av minfältdagbok <strong>och</strong> vardagsfilosofiska funderingarkring väntan som kunskapsobjekt.I dessa mella<strong>nr</strong>umsetnografier kunde jagfånga in det som inte så lätt låter sig fångasmed vetenskapliga teorier <strong>och</strong> begrepp.Ibland handlade det om en rent konstnärligetnografi (se Richardsson 2005). 5Väntan sitter i våra kroppar.Den fadda träsmaken från bänken i busskurenlikväl somväntan på kärlek <strong>och</strong> närhet i livet:sedimenterad i vår hållning,i vår kroppsliga tyngd (Beckman 2009:110).Konstnärlig etnografi i all ära, men vilkaanalytiska ingångar valde jag då <strong>för</strong> att<strong>för</strong>söka <strong>för</strong>stå väntan? Jag visste redan tidigtatt språk <strong>och</strong> berättande skulle utgöraen central teoretisk utgångspunkt i avhandlingen,men samtidigt insåg jag attmed ett så pass sökande anslag var teorintvungen att inta en underordnad position.Väntan, så som jag ville närma mig den,kunde inte tvingas in i en allt<strong>för</strong> trångteoretisk tröja. Med en modifierad variantav den amerikanska filosofens LindaSingers begrepp la bandita (1993:22–24) 6<strong>och</strong> en lika radikal som ögonblickligbruksteori kunde jag använda mig av deanalytiska ingångar som min etnografibehövde.Antropologer, <strong>kultur</strong>geografer, fenomenologer,filosofer, psykologer, religionshistoriker,<strong>för</strong>etagsekonomer <strong>och</strong> allaandra teoretiker som jag tog bruk av, togjag bruk av i syfte att <strong>för</strong>sätta läsaren i position<strong>för</strong> en möjlig <strong>för</strong>ståelse av väntani en specifik situation. Ibland talar Sartre,ibland Bauman, Virilio, Barthes ellerMoi. Men deras röster blir bara en röstbland många andra. Teorierna underordnadesså <strong>för</strong>ståelsen av berättelserna såvälsom forskningsberättelsen i sig (jfr Berg1994:26).Sammantaget skapade alla dessa olikaröster, bilder <strong>och</strong> språkliga uttryck en kollageliknandeetnografi, ett lapptäcke avberättelser som, <strong>för</strong>hoppningsvis, bjuderin till en eftertänksam, men aktiv läsningom väntan. Man kanske skulle kunna sägaatt jag med många olika färger <strong>och</strong> valörertecknade ett tankerum?KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
26 Anita BeckmanAtt glänta på dörrentill en existentiell etnologi?Tystnaderna <strong>och</strong> trevandena blev en punktutifrån vilken en annan organisationkunde breda ut sig. Genomskinligt <strong>och</strong>skört pockade ämnet på ett annat sätt atttänka, på andra uttryck. Väntan behövdesitt sökande, sin tid <strong>för</strong> tankar <strong>och</strong> sinegen etnografi. Det blev en avhandlingsom fångade in, vecklade ut <strong>och</strong> återgav,snarare än att den lade tillrätta. Vetenskapenblev det som visar oss, som öppnarupp, som låter oss ta del av såväl andrassom våra egna tankar.Texten är inte ett redovisande av resultat,utan är, i allra högsta grad, en del avforskningens ideologiska <strong>och</strong> etiska budskap(Richardsson 2005). Detta är naturligtvisinget nytt <strong>för</strong> etnologer. Etnologinlever fortfarande i kölvattnet av sitt folkbilningsideal,men att låta etnografin utgöraett rum <strong>för</strong> existen tiell reflektion äratt ta den traditionen ett litet steg längre.Den fria formen ger på ett annat sättän den konventionella sakprosan plats åtdet obestämbara, det trasiga <strong>och</strong> ofärdiga,åt livets <strong>och</strong> forskningens ofrånkomligakomplexitet (se Annelie Brännström Öhman2008).I min avhandling har jag alltså velatglänta på dörren till en <strong>kultur</strong>vetenskapsom inte väjer <strong>för</strong> det existentiella. Här ilåg en del av utmaningen. Hur kan mansom etnolog röra sig i skärningspunktenmellan vardagspraktik <strong>och</strong> existens? Så<strong>här</strong>? Ja, kanske. Den fria associationsmetoden<strong>och</strong> det semilitterära gestaltandetöppnade upp <strong>för</strong> en lite annorlunda läsart.”Den tog så lång tid att läsa, <strong>för</strong> jag var jutvungen att stanna upp <strong>och</strong> tänka efter<strong>hela</strong> tiden.Hur upplever jag själv väntan? Hur hardet varit i mitt eget liv <strong>och</strong> var<strong>för</strong>?”. Det ären läsupplevelse som jag fått beskriven <strong>för</strong>mig åtskilliga gånger. ”Den är så lättläst,nästan som en roman, fast man lär sig jusamtidigt saker”. Min avhandling synliggör<strong>för</strong>visso ett tämligen oexploateratämne, men samtidigt vill jag se uttalandenasom ett bevis på att den <strong>här</strong> typen avetnografi har en viktig eller åtminstonemöjlig funktion av fylla (jfr Richardson2005).Nå, lärde jag mig något om min egenämnesdisciplin? Ja, jag tror mig ha funniten dubbelhet inom etnologin: å ena sidanfinns där en vetenskaplig präktighet, ordning<strong>och</strong> reda, <strong>och</strong> ett <strong>för</strong>utsägbart tillrättaläggande,<strong>och</strong>, å andra sidan finns dären dröm om att gå riktigt, riktigt nära.Att upplösa gränser <strong>och</strong> hitta fram till detoutsägliga. Detta är en intressant motsägelsefullt.Mitt eget gränsöverskridande är dessvärreäven det modest. Det mesta i minavhandling passerar som trygg <strong>och</strong> hederligetnologi, <strong>och</strong> så <strong>här</strong> efteråt ångrar jagatt jag inte vågade gå längre in i en väntansetnografi. Jag ångrar att jag inte vågadehänge mig mer åt den fria, experimentellaformen, the social science art form(Richardsson 2005) – ämnet hade <strong>för</strong>tjänatdet. Jag inbillar mig nämligen attetno login skulle ha omfamnat även det,<strong>och</strong> någon gång i framtiden hoppas jagatt mer fullödigt få utforska gränserna <strong>för</strong>det centrum i etnologin där ”makten attrita auktoritativa kartor ligger” (Anttonen1994:14).Utan slutsatserDen <strong>här</strong> artikeln har handlat om att forskapå väntan. Här presenteras forskningensom ett fait accompli, <strong>och</strong> en sådan presentationkan som bekant aldrig bli annat änKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
Att teckna ett tankerum27”En efterlängtad glipa i vardagen där tiden stannat upp.” Detalj ur oljemålning av Edward Hopper, ”Summertime”(1943), Delaware Art Museum. Hämtad ur Sheena Wagstaff (ed.), Edward Hopper, s. 186–187, TatePublishing, London 2004.KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
28 Anita Beckmanett tillrättaläggande av en process somsällan eller aldrig upplevdes som rationell.Syftet med avhandlingen formuleradesbara någon minut innan manus gick tilltryck: Det övergripande syftet med avhandlingenär att undersöka några av väntansartikulationer. Bildligt talat var det somatt vända ut <strong>och</strong> in på en handske. Istället<strong>för</strong> att definiera begreppet väntan, formuleraintervjufrågor utifrån en genomtänktforskningsfråga <strong>och</strong> strukturera materialetutifrån kategorier fick berättelserna omväntan, så att säga, formulera en berättelseom väntan, utan början <strong>och</strong> utan slut.Något som ändå svårligen går att undvikai sammanhanget är frågan om vetenskapligaresultat. Vilket blev då mittforskningsresultat? Vad kom jag egentligenfram till? Jag skulle kanske kunnasvara att väntan fungerar som en metafor<strong>för</strong> <strong>för</strong>ändring, en efterlängtad spricka ivardagens stress? Att väntan blir vilan i enmodern storstadstillvaro i vilken görandetär centralt? En efterlängtad glipa i tidendär aktivitet kan <strong>för</strong>beredas <strong>och</strong> <strong>för</strong>utsättningarna<strong>för</strong> att livet ska hända, vårdas,ses över <strong>och</strong> börja gro? En odefinierad tid<strong>för</strong> återhämtning <strong>och</strong> i<strong>nr</strong>e växt som kräveren viss <strong>kultur</strong>ell kompetens <strong>för</strong> atthantera?Ett genomgående tema i intervjuernavisade sig nämligen vara konflikten mellanindividens behov av vila, återhämtning<strong>och</strong> reflektion, <strong>och</strong> samhällets krav påflexibilitet <strong>och</strong> ständig tillgänglighet.Som ett led i en tilltagande individualiseringmåste vi lära oss att värna vår hälsagenom att regelbundet skapa tid <strong>och</strong> rum<strong>för</strong> dessa både planerade <strong>och</strong> oplaneradeåterhämtningsritualer. När subjek tivitet<strong>för</strong>stås som en handling, som en aktivitet,blir rörelsen central. Att vara <strong>och</strong> att bliett subjekt kräver <strong>för</strong>flyttning <strong>och</strong> <strong>för</strong>ändring.Själv<strong>för</strong>verkligande handlar om att<strong>för</strong>flytta sig mellan de positioner som manvill inta. Väntan kan därmed sägas fångasjälva passagen, <strong>och</strong> blir så en produktiv<strong>och</strong> central mekanism i dessa människorsliv.Detta skulle antagligen kunna liknasvid ett <strong>kultur</strong>vetenskapligt forskningsresultat?7 Men när det var dags att skriva ensammanfattning insåg jag att en sådanhelt omöjligt skulle låta sig formuleras.Att presentera ett resultat skulle bli somatt göra självmål i den sista skälvande minutenav andra halvlek. Det enda sättet attkomma <strong>för</strong>bi det dualistiska tänkandet äratt vara emellan, att passera emellan, skriverde franska filosoferna Gilles Deleuze<strong>och</strong> Félix Guattari (2004:305) <strong>och</strong> <strong>här</strong><strong>för</strong>sökte jag, åtminstone i någon mån, avsägamig dualismens tvingande klädedräkt.Det blev ingen sammanfattande slutdiskussion,<strong>och</strong> i <strong>och</strong> med det blev detockså uppenbart att jag både hade lyckats<strong>och</strong> misslyckats med mitt uppdrag attskriva en vetenskaplig avhandling omväntan. Avhandlingens sista ord får illustreradetta lika ofrånkomliga som motsägelsefullafaktum:Det gick att fånga in det undflyende i en avhandlingstext.På något sätt gick det. Men densträvar fortfarande bort, viker fortfarande undan.Var sitter den nu igen, väntan? I svartvinbärssaften,i kaffetermosen, i fågeläggets bräckligaskal? Eller är det bara mellan orden, mella<strong>nr</strong>adarna man finner den? Tagandes spjärnmot sin egen ambivalenta position? Mot sinaegna paradoxer? Borde den inte bara få släppasfri från dessa tvingande bokpärmar? Nog nu(Beck man 2009:304).Noter1Varav fyra är inspelade med videokamera.2Den brittiske designern Alan Fletcher har påpeKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
Att teckna ett tankerum29kat västerlandets brist på <strong>för</strong>ståelse <strong>för</strong> mella<strong>nr</strong>ummetsom något högst substantiellt som gerbåde kontur <strong>och</strong> innehåll åt helheten (Fletcher2001:370 ff ). I traditionell japansk <strong>kultur</strong> arrangerasprydnads<strong>för</strong>emålen i enlighet med ma. Maär rymden, energisfären mellan <strong>för</strong>emålen, <strong>och</strong> ärminst lika betydelsefull <strong>för</strong> helheten som <strong>för</strong>emåleni sig. Det är knappast en slump att det saknasen motsvarighet till ma i vår västerländska vokabulär.För en kort diskussion kring mella<strong>nr</strong>um <strong>och</strong>modernitet se Beckman 2009:76–77.3Ordet provocera använder jag i meningen utlösa,stimulera eller framkalla. På engelska skulle motsvarighetenbli evoking (se Rosenau 1992:xi).4Richardssons kriterier <strong>för</strong> meningsfull etnografi ärföljande: 1) Texten ska lära oss något om mänskligtvara, om vår <strong>kultur</strong>. 2) <strong>Läs</strong>upplevelsen ska varabehaglig. 3) Författarens subjektivitet ska varabåde producent <strong>och</strong> en produkt av texten. 4) Textenska beröra läsaren känslomässigt/intellektuellt.5) Texten ska få läsaren att fundera <strong>och</strong> formulerafrågor kring sig <strong>och</strong> kring sociala skeenden.5För en breddad <strong>för</strong>ståelse av begreppet reflexivetno grafi se artikeln ”Ur en byrackas anteckningsblock.Om reflexivt skrivande” (Beckman 2011).6Den feministiska teoretikern är en bandita, enkvinnlig bandit som ”plundrar” manliga filosoferstexter <strong>och</strong> tar bara det som passar henne <strong>för</strong>tillfället, men struntar helt sonika i resten (1993:22–24).7I artikeln ”Forskningsresultat som får dig attskratta” i Ölandsbladet (7 november 2009) konstaterasdet, föga smickrande, att mitt forskningsresultatbestår i att människor upplever det somjobbigt att vänta i telefonköer <strong>och</strong> fram<strong>för</strong> datorer.ReferenserAnttonen, Pertti, 1994. ”Metaforer <strong>för</strong> värde <strong>och</strong>makt inom nordisk folklorestik”, i Nord Nytt,55.Beckman, Anita, 2009. Väntan: Etnografiskt kollagekring ett mella<strong>nr</strong>um. Göteborg: Mara Förlag.Beckman, Anita, 2011. ”Ur en byrackas anteckningsblock:Om reflexivt skrivande”, i Gunnemark,Kerstin (red.), Etnografiska hållplatser:Om metodprocesser <strong>och</strong> reflexivitet. Lund: Studentlitteratur.Berg, Magnus, 1994. Seldas andra bröllop: Berättelserom hur det är: Turkiska andragenerationsinvandrare,identitet, etnicitet, modernitet, etnologi.Göteborg: Skrifter från Etnologiska <strong>för</strong>eningeni Västsverige.Brännström Öhman, Annelie & Livholst, Mona,2007. Genus <strong>och</strong> det akademiska skrivandets former.Lund: Studentlitteratur.Brännström Öhman, Annelie, 2008. ” ’Show mesome emotion!’ Om emotionella läckage i akademiskatexter <strong>och</strong> rum”, i Feministiskt skrivande:Tidskrift <strong>för</strong> genusvetenskap, 2:2008.Crapanzano, Vincent, 2004. Imaginative Horizons:An Essey in Literary-philosophical Anthropology.Chicago & London: The University of ChicagoPress.Deleuze, Gilles & Guattari, Félix, 2004. A ThousandPlateaus: Capitalism and Schizofrenia. London:Continuum.Ehn, Billy & Löfgren, Orvar, 2007. När ingentingsärskilt händer: Nya <strong>kultur</strong>analyser. Stockholm/Stehag: Symposion.Fletcher, Alan, 2001. The Art of Looking Sideways.London: Phaidon.Grosz, Elisabeth, 2001. Architecture From the Outside:Essays on Virtual and Real Space. Cambridge,Mass., MIT Press.Johannisson, Karin, 2001. Nostalgia: En känslashistoria. Stockholm: Bonniers Essä.Rehn, Alf, 2002. Den oansenliga handlingen – kringväntande <strong>och</strong> tråkighet som <strong>för</strong>etagsekonomiska fenomen.Stockholm: The Pink Machine Papers.8. Nr 1:2002.Richardsson, Laurel, 2005. “Writing: A methodof inguiry”, in Denzin & Lincoln (eds.), TheSage Handbook of Qualitative Research. ThirdEdition. Thousand Oaks. California: SAGE.Rosenau, Pauline Marie, 1992. Postmodernism andthe Social Sciences: Insights, I<strong>nr</strong>oads, and Intrusions.New Jersey: Princetown University Press.Sand, Monika, 2008. Konsten att gunga. Experimentsom aktiverar mella<strong>nr</strong>um. Stockholm: AxlBooks.Singer, Linda, 1993. Erotic Welfare: Sexual Theoryand Politics in the Age of Epidemic. New York andLondon: Routledge.Svendsen, Lars Fr. H., 2005. Långtråkighetens filosofi.Stockholm: Natur & Kultur.CitatDikt ur Daniel Svenssons diktsamling I väntan pånästa promentör, utgiven 2010 på OppenheimsFörlag.KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
30 Anita BeckmanSummaryCreating a Space for ThoughtsThe Agony and Joy of Writing a Dissertationon Waiting(Att teckna ett tankerumOm våndan <strong>och</strong> glädjen att forska på väntan)The article is about what happens when an ethnographergoes into the field and asks people tofill a small and indeterminate word like waitingwith thoughts, experiences and recollections. Theauthor discusses in what ways waiting as a researchtopic was problematic, but also how she finally didarrive at a slightly different methodology and amore experimental writing method. Waiting as adynamic intervening space opened unexpecteddoors into a reflexive ethnography that does notshy away from the existential.Keywords: waiting, intervening space, ethnology,reflexive ethnography, methodology, social science art,bricolage.Anita Beckman, PhD, Assistant Professorin Cultural Science, Department of Health andEducational Sciences, University West, Trollhättan,Sweden.KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
AntecknatDet mångfacetterade <strong>kultur</strong>begreppetAv Je n n y Gu n n a r s s o n Pa y n e”Detta låter kanske <strong>för</strong>virrande?Är <strong>kultur</strong> vad somhelst? Vore det inte klokareatt hålla sig till ett enda <strong>kultur</strong>begrepp?”(Ehn <strong>och</strong> Löfgren1982:13). Dessa mereller mindre retoriska frågorsom ställs av Billy Ehn <strong>och</strong>Orvar Löfgren redan i <strong>för</strong>staversionen av Kulturanalys(1982) har karaktäriseratmånga inometnologiska diskussionerunder årens lopp.Då, på tidigt 1980-tal, definieradeEhn <strong>och</strong> Löfgren<strong>kultur</strong> som både ”kollektivtmedvetande” <strong>och</strong> ”system avbetydelser <strong>och</strong> symboler”,men också som ”medium –det sätt på vilket erfarenheterorganiseras”. Denna flerfaldav definitioner motiveras utifrånatt de ”skiftande sättenatt definiera <strong>kultur</strong> alstrarolika typer av kunskap”. Vilket<strong>kultur</strong>begrepp som tilllämpasbestäms helt enkelt avdet empiriska materialet <strong>och</strong>den enskilda studiens kunskapsmål.Två decennier senare, i de<strong>nr</strong>adikalt omarbetade upplaganKulturanalyser (2001)konstaterar istället <strong>för</strong>fattarnaatt det faktiskt ”existerarhundratals olika definitionerav <strong>kultur</strong>begreppet <strong>och</strong>vi har faktiskt ingen önskanatt utöka samlingen”. Dendefinition som huvudsakligenanvänds beskrivs trotsdetta som ”de koder, <strong>för</strong>eställningar<strong>och</strong> värden sommänniskor delar (mer ellermindre, medvetet eller omedvetet)<strong>och</strong> som de kommunicerar<strong>och</strong> bearbetar i socialthandlande” – även om de tillståratt även andra <strong>kultur</strong>begrepp<strong>för</strong>ekommer i texten(Ehn & Löfgren 2001:9). Debeskriver också hur mycketsom har hänt i den inometnologiskadiskussionen sedan1980-talet – inte minst i <strong>och</strong>med influenserna från CulturalStudies <strong>och</strong> olika typerav diskursperspektiv. Vissaetnologer, får vi veta, har till<strong>och</strong> med gjort sig av med <strong>kultur</strong>begreppethelt <strong>och</strong> hållet(ibid. 2001:12–13).Kulturbegreppet har dockinte bara överlevt utan rent avfrodats, hundratals definitioner<strong>och</strong> vetenskapligt otrognatill trots. Begreppet fungerarinte heller längre lika entydigtsom etnologiämnets egetflaggskepp, utan <strong>för</strong>ekommerlivligt även inom grannvetenskaperna,liksom i ett antalmång- <strong>och</strong> tvärvetenskapligakonstellationer.Johan Fornäs’ nyutgivnabok med titeln Kultur (Liber2012) läser jag som ett uttryck<strong>för</strong> just denna <strong>kultur</strong>begreppetsspridning. Bokenmed denna enkla – men långtifrån anspråkslösa – titel ingåri <strong>för</strong>lagets serie BeGreppbart,vars uttalade syfte äratt introducera centrala samhällsvetenskapligabegrepppå ett utforskande, fokuserat<strong>och</strong> dynamiskt sätt. Men kanden <strong>här</strong> boken ha betydelseockså <strong>för</strong> etnologiämnets merinitierade diskussioner? Låtmig börja med en översikt.Att greppa ett begrepp:En <strong>kultur</strong>begreppetstypologiBokens <strong>för</strong>sta del med undertiteln”Kulturbegreppets fasetter”erbjuder en översikt av<strong>kultur</strong>begreppets bakgrund<strong>och</strong> olika betydelser. Dessolika betydelser sammanfattarFornäs i en fyrfaldig typologibestående av:iii) Ett arkaiskt eller ontologiskt<strong>kultur</strong>begrepp som<strong>här</strong>rörs från Latinets ordKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2, årg. 21, s. 31–33.© Kulturella Perspektiv <strong>och</strong> <strong>för</strong>fattaren. ISSN 1102-7908
32 Jenny Gunnarsson Payne<strong>för</strong> odling, ”cultura”, <strong>och</strong>som söker beskriva människansinneboende potentialtill bildning, eller”<strong>för</strong>fining”.iii) Ett antropologiskt <strong>kultur</strong>begrepp,som i detnärmaste kan beskrivassom livsform, vars <strong>här</strong>komstkan spåras till JohannGottfried von Herder.Istället <strong>för</strong> att semänsklighetens framåtskridandesom en universellutveckling av en endacivilisation, utformadehan ett mer partikularistiskt<strong>för</strong>hållningssätt, därmänskligheten ses sombestående av en mångfaldav parallellt existerandepartikulära <strong>kultur</strong>er. Det -ta synsätt – som Fornäsockså på ett något <strong>för</strong>enklatsätt tillskriver denetnologiska <strong>kultur</strong>analysen– beskrivs som en <strong>för</strong>utsättning<strong>för</strong> den idagomdebatterade <strong>kultur</strong>relativismen.iii) Ett estetiskt <strong>kultur</strong>begreppsom beskriver vårt”<strong>kultur</strong>liv” <strong>och</strong> som kansägas omfatta både så kalladfin<strong>kultur</strong> <strong>och</strong> populär<strong>kultur</strong>.Medan vissa i<strong>för</strong>sta hand använder <strong>kultur</strong>i den <strong>här</strong> bemärkelsen<strong>för</strong> att referera till konstartersom litteratur, bildkonstmusik, teater, dans<strong>och</strong> film breddar andrabegreppet till att inkluderaäven andra estetiskauttryck, som mode <strong>och</strong>andra former av hantverk<strong>och</strong> kroppsutsmyckning.Det är det <strong>här</strong> <strong>kultur</strong>begreppetsom avses när vitalar om samhällets ”<strong>kultur</strong>sektor”.iv) Det hermeneutiska ellersemiotiska <strong>kultur</strong>begreppetspåras tillbaka tilltvå traditioner från <strong>för</strong>raårhundradet: den amerikanskapragmatismen(Char les Sanders Pierce)<strong>och</strong> den franska strukturalistiskalingvistiken(Ferdinande de Saussure).Också den klassiska hermeneutikenstolkningslära<strong>och</strong> den berömdaher meneutiska cirkelnnämns. I <strong>och</strong> med attdet ta sistnämnda begreppomfattar universellamänskliga processer sommening, tolkning, kommunikation<strong>och</strong> representationerkänns det somdet mest grundläggandeav dem fyra.Trots att den <strong>här</strong> typologinfungerar som ett klargörandepedagogiskt redskap <strong>för</strong> attge tankestruktur <strong>och</strong> <strong>här</strong>komstberättelseåt det annarsså spretiga <strong>kultur</strong>begreppetfinns det dock visst fog <strong>för</strong> attifrågasätta Fornäs entydigasammankoppling av etnologiämnetmed det Fornäs kallar<strong>för</strong> det antropologiska<strong>kultur</strong>begreppet 1 .Från ”a whole way oflife” till mångteoretiskmodell: Ett inomvetenskapligtalternativÅ ena sidan stämmer det att<strong>kultur</strong>, i den <strong>här</strong> bemärkelsen,faktiskt har använts inomämnet, men å andra sidan ärdet just det herderska fokusetpå <strong>kultur</strong> som enhet <strong>och</strong> stabilitietsom både intensivt<strong>och</strong> återkommande har problematiserats<strong>och</strong> sedan1990-talet i stort övergivitsav den svenska etnologin (set.ex. Hastrup 2004; Blehr2010:19).På liknande sätt beskrivsofta 1900-talets två sista decenniersom en period där detmer herderska (antropologiska)<strong>kultur</strong>begreppet dominerat<strong>kultur</strong>vetenskaperna.Den <strong>här</strong> perioden startadekring 1800-talets mitt, <strong>för</strong> attsedan i avkolo nialiseringenskölvatten börja kritiseras under1960- <strong>och</strong> 1970-talen <strong>och</strong>fortsätta problematiseras i demånga ”post-ismernas” namnunder 1980-talet. Slutligen,under 1990-talet, hamnade<strong>kultur</strong>begreppet i skymundantill <strong>för</strong>mån <strong>för</strong> en mängdandra teoretiska nyckelbegrepp(Lind qvist 2010:31).Parallellt med den inometnologiskadetroniseringen av<strong>kultur</strong>begreppet frångickockså cultural studies-forskaresom Stuart Hall – <strong>och</strong>till <strong>och</strong> med Raymond Williams,som tidigare gjort sigkänd <strong>för</strong> att mynta defintionenav <strong>kultur</strong> som ”a wholeway of life” – det antropologiska<strong>kultur</strong>begreppet <strong>för</strong> attistället i högre grad börja omfamnadet semiotisk–hermeneutiska(även om de båda<strong>kultur</strong>begreppen ibland existeradesida vid sida, ocksåhos samma tänkare) (Fornäs2012:33).KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
En alternativ begreppsbeskrivninghar utvecklats avMagnus Öhlander, som istället<strong>för</strong> en typologi erbjuder enmodell som å ena sidan sägermindre om både begreppetsgenealogiska <strong>här</strong>komster <strong>och</strong>om dess vardagsbetydelser,men som å andra sidan på ettannat sätt visar hur olikaveten skapliga definitioner avbegreppet artikuleras på olikasätt beroende på dess teoretiskakontext (t.ex. hermeneutik,fenomenologi, marxism,diskursteori). Modellengör också en tydlig åtskillnadmellan <strong>kultur</strong>begrepp somformulerats inom vad som lite<strong>för</strong>enklat kan delas in i modernistiskrespektive postmodernistiskidétradition (Öhlander2010).Kulturbegreppi <strong>för</strong>ändring <strong>och</strong>modellernas pedagogiskafunktion: En avrundandereflektionMed tanke på etnologiämnetsmångteoretiska karaktärtalar Öhlanders modell, enligtmin mening, bättre tillett etnologiskt vetenskapligt<strong>kultur</strong>begrepp som är statt i<strong>för</strong>ändring. Båda modellernafyller dock, om än på varsittsätt, en viktig pedagogiskfunktion.Att ”hålla sig till ett enda<strong>kultur</strong>begrepp” är, som bådeFornäs <strong>och</strong> Öhlanders respektivemodeller så tydligtuttrycker, numera varkenmöjligt eller önskvärt. Modellersom dessa fyller där<strong>för</strong>Antecknaten viktig funktion <strong>för</strong> att <strong>för</strong>hindraatt begreppet <strong>för</strong>lorarsin relevans inom såväl human-<strong>och</strong> samhällsvetenskapernasom inom vidare samhällsdebatter,genom att dehjälper oss att finslipa begreppetsom tankeredskap.Noter1Också benämningarna av dessa<strong>kultur</strong>begrepp skulle <strong>för</strong>tjänaviss diskussion, men på grundav det begränsade utrymmet iden <strong>här</strong> korta texten lämnar jagen sådan diskussion därhäntillsvidare.ReferenserBlehr, Barbro, 2010. ”Gränslös<strong>och</strong> tydlig: Etnologisk <strong>kultur</strong>analysi det 21:a århundrandet”,i Kulturella Perspektiv,3:2010.Ehn, Billy & Löfgren, Orvar,1982. Kulturanalys: Ett etnologisktperspektiv. Lund: LiberFörlag.Ehn, Billy & Löfgren, Orvar,2001. Kulturanalyser. Malmö:Gleerups.Fornäs, Johan, 2012. Kultur.Lund: Liber Förlag.Hastrup, Kirsten, 2004. Detfleksible fälleskab. Aarhus:Univers.Lindqvist, Mats, 2010. ”Kulturbegreppet<strong>och</strong> diskursanalysen:Tankar om <strong>kultur</strong>begreppetsmöjliga position idiskursteorin”, i KulturellaPerspektiv, 3:2010.Öhlander, Magnus, 2010. ”Kulturanalytiskmetod: Bidragtill etnologiämnets metoddiskussion”,i Kulturella Perspektiv,3:2010.SummaryThe Multi-faced Conceptof Culture(Det mångfacetterade<strong>kultur</strong>begreppet)33In 1982, ethnologists Billy Ehnand Orvar Löfgren rhetoricallyasked whether the concept ofculture could mean anything,and whether it would not bewiser to just stick to one definitionof it. Some thirty years later,it has become quite clear thatthe concept of culture is still oneof our most multi-faceted concepts.With Johan Fornäs’ recentbook Kultur (Culture) as itsstarting point, this text discussestwo different models that haverecently been developed to providean overview over the plethoraof understandings of ”culture”.It argues that Johan Fornäs’model serves an importantpedagogical purpose, but suggeststhat Magnus Öhlander’smulti-theoretical mo del suits thediscipline of ethnology somewhatbetter.Keywords: culture, ethnology,the concept of culture.Jenny Gunnarsson Payne, PhD,Senior Lecturer in Ethnology,School of Gender, Culture andHistory, Södertörn University,Stockholm, Sweden.KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
där<strong>för</strong> menar jag med Deleuzeatt, ”alla missuppfattningarär bra, givetvis under <strong>för</strong>utsättningatt de inte är tolkningarutan avser användningenav [vad man nu studerar],att de ökar användningen,att de skapar ytterligareett språk inom dessspråk” (ibid., 2002). Bloggenär som klippt <strong>och</strong> skuren <strong>för</strong>att främja uppkomsten avmissuppfattningar som kanleda till samtal om, <strong>och</strong> i <strong>för</strong>längninge<strong>nr</strong>eell <strong>för</strong>ändring.En nomadologisk <strong>för</strong>ståelse<strong>för</strong> <strong>kultur</strong> handlar om attgöra sig öppen <strong>för</strong> de flyktlinjer(konstruktiva möjligheter)som <strong>hela</strong> tiden uppståröverallt men som det kan varasvårt att upptäcka om manutgår från en konventionelltakademisk syn på kunskap.För att öka möjligheten attupptäcka flyktlinjerna, när<strong>och</strong> där de uppenbarar sigmåste man sluta,söka efter om en idé är rätteller sann. I stället bör mansöka efter en helt annan idénågon annanstans inom ettannat område, så att någontingpasserar mellan de bådasom varken är i det ena eller idet andra. Men den <strong>här</strong> idénhittar man i allmänhet inte avsig själv, slumpen måste tilleller att någon ger den till en.(Deleuze & Parnet 2002).Här som på många andraställen i Deleuzes <strong>och</strong> Guattarisgemensamma produktionär det vad som sker imella<strong>nr</strong>ummen mellan deberörda parterna som lyftsfram <strong>och</strong> betonas, det somAntecknatuppstår inom ramen <strong>för</strong> <strong>för</strong>utsättningslösasamtal därtankar <strong>och</strong> idéer ohejdat kantumla runt, konfronteras medandra tankar <strong>och</strong> sättas i rörelse.Det är i mella<strong>nr</strong>ummensom det oväntade står attfinna, som flyktlinjer uppstår.Och detta inser <strong>och</strong>upptäcker man enklare omman tillåter sig att vara nomadologisktöppen <strong>och</strong> prestigelös.Kulturvetenskapliga texterkan <strong>och</strong> bör där<strong>för</strong> provoceramottagaren till egna tankar,till att tänka nytt om <strong>och</strong>tänka <strong>för</strong>bi det givna, snarareän bestämma hur det är.Noma dologisk <strong>kultur</strong>analyshandlar om att främja nytänkandegenom att upprätthållaarenor <strong>för</strong> samtal. Nyttanmed <strong>kultur</strong>vetenskapkommer till sin rätt <strong>för</strong>st imötet med andra kompetenser<strong>och</strong> <strong>kultur</strong>forskarentving as genom bloggandettill interaktion med demforskningen handlar om <strong>och</strong>berör.Konturerna till en sådanvetenskap kan ritas upp medhjälp av ett citat från Deleuze,där han talar om sitt mångårigasamarbete med kolleganFelix Guattari. Citatet fungerarsom program<strong>för</strong>klaring<strong>för</strong> Flyktlinjer, <strong>och</strong> det illustrerarvad jag menar attbloggande kan hjälpa <strong>kultur</strong>vetareatt uppnå.Vi var bara två, men det somvar viktigt <strong>för</strong> oss var inte såmycket att arbeta tillsammansutan snarare detta egendomligafaktum att arbetamellan oss båda. Vi var inte35längre ”<strong>för</strong>fattare.” Och det<strong>här</strong> mittemellan refereradetill andra personer som varolika på olika sidor. Öknenväxte samtidigt som den blevmer befolkad. Detta hadeingenting att göra med enskola eller med igenkännandeprocesserutan det hadefram<strong>för</strong> allt att göra med möten.Och alla dessa historierom tillblivanden, <strong>för</strong>bundmot natur, a-parallell utveckling,tvåspråkighet <strong>och</strong> tankestöldär vad jag haft ihopmed Félix. Jag har stulit Félix<strong>och</strong> jag hoppas att han gjordepå samma sätt <strong>för</strong> gentemotmig. (Deleuze & Parnet2002).Nyckeln till framgång är någotså enkelt <strong>och</strong> samtidigtsvårt som en plats <strong>för</strong> egalitäramöten mellan <strong>kultur</strong>forskaren<strong>och</strong> dem de vetenskapligarönen angår. För attdet <strong>hela</strong> ska fungera <strong>och</strong> <strong>för</strong>att främja samtal måste detvara en plats med högt i takdär många kontinuerligt <strong>och</strong>prestigelöst kan utbyta tankar<strong>och</strong> <strong>för</strong>a <strong>för</strong>utsättningslösasamtal kring hur manbäst utnyttjar resurserna <strong>och</strong>kompetenserna som mansammantaget <strong>för</strong>fogar över.Via bloggen undersöker <strong>kultur</strong>vetareninte bara <strong>kultur</strong>en,hen är samtidigt aktivt med iskapandet av <strong>kultur</strong>. Dettaser jag som en väg framåt <strong>för</strong><strong>kultur</strong>vetenskapen, ett nödvändigtsteg om etnologi <strong>och</strong>andra humanistiska ämneninte skall bli obsoleta, <strong>för</strong> attavsluta med ett medvetet provokativtuttalande, som jaggärna samtalar vidare om påflyktlinjer.blogspot.comKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
36 Eddy NehlsNot1Artikeln är resultatet av ett avDeleuzes möten med intervjuarenClaire Parnet, <strong>och</strong> finnsöversatt till svenska i tidskrifternaGlänta <strong>och</strong> Ailos gemensammaDeleuzenummer från2003/2004. Översättningarnaav denna text är gjorda av KristinaEkelund <strong>och</strong> är ocksåhämtade därifrån.ReferenserDeleuze, Gilles & Guattari,Felix, 2003. A Thousand Plateaus:Capitalism and Schizophrenia.Minneapolis, London:University of MinnesotaPress.Deleuze, Gilles & Parnet,Claire, 2002. Dialogues II.New York: Columbia UniversityPress.SummaryContors for NomadologicalCultural Studies(Konturer till en nomadologisk<strong>kultur</strong>analys)This article draws up some linesand puts forward thoughts aboutblogging as a way to develop andmake Cultural Studies more upto date, both with society andwith recent theoretical insightsabout culture. The objective ofthis text is to inspire fellow academicsto start blogging abouttheir work and to use blogs as atwo way tool for both communicationand investigation, and toelaborate on some prerequisitesfor nomadological Cultural Studies.Keywords: Deleuze, blogging,conversation.Eddy Nehls, Associate Professor inCultural Science, Department ofHealth and Educational Sciences,University West, Trollhättan,Sweden.KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
Antecknat37På besök i Livias målade trädgård. Tankar kring analyserav rumsliga faktorer <strong>och</strong> autenticitet i utställningsmiljöerAv Mä r i t Si m o n s s o nAtt besöka det rum där freskernafrån Livias villa i Romär bevarade är som att vandrarakt in i en prunkande trädgård.Målningar med distinktafärger <strong>och</strong> detaljeradepenseldrag illustrerar motiv<strong>för</strong>eställande en hortus conclusus,en sluten trädgård. Deövre delarna av freskerna ärblå som himlen <strong>och</strong> de mellersta<strong>och</strong> nedre delarna <strong>för</strong>eställergröna träd <strong>och</strong> buskar,blommor <strong>och</strong> frukter i rosa<strong>och</strong> gult samt olika fågelarteri diverse nyanser. Här finnsinga skyltar eller texter; allinformation finns utan<strong>för</strong>rummet. I all sin avskildhetär det en uppfriskande <strong>och</strong>rofylld plats i museet.Jag befinner mig alltså i ettav Italiens nationalmuseer,Palazzo Massimo i Rom, somär ett museum jag studerar<strong>för</strong> min kommande avhandling.Där behandlar jag hurrumsarkitektur inverkar påupplevelsen av utställningarstema <strong>och</strong> innehåll. I detta ingårockså en metodutvecklingsom syftar till att hitta enmetod <strong>för</strong> att beskriva <strong>och</strong>analysera rumsliga faktorersåsom utformning, material,ljus- <strong>och</strong> färgsättning samtvolym <strong>och</strong> proportioner i relationtill utställningar. Deempiriska studierna baserarsig på egna observationer ut<strong>för</strong>dai fem museer i Rom.Palazzo Massimo, med dess”juvel”, det vill säga freskernafrån Livias villa, är ett avdem.I denna artikel diskuterarjag utifrån ett museologisktperspektiv huruvida autenticitetalltid grundar sig i objektet<strong>och</strong> dess materiella urtillstånd,utifrån <strong>för</strong>utsättningenatt ingrepp såsom upprustning<strong>och</strong> restaurering aldriggenom<strong>för</strong>ts. Eller kan manäven tala om en autentiskupplevelse hos museibesökareni mötet med objektet,oberoende av om dess materiellatillstånd <strong>och</strong> utseendehar restaurerats i efterhand?Med rummet med freskernafrån Livias hus som exempelbelyser jag <strong>här</strong> den fysiskanärvarons roll i mötet meddet museala rummet <strong>och</strong>upplevelsen av det som autentisk.Den ursprungliga villanvar belägen i området PrimaPorta norr om Roms stadskärna<strong>och</strong> tillhörde kejsarAugustus’ maka Livia Drusilla(58 f.Kr.–29 e.Kr.). Denåterfanns av arkeologer 1863men målningarna lossadesfrån sina väggar <strong>för</strong>st 1951 <strong>för</strong>att restaureras <strong>och</strong> bevaras.De placerades i Palazzo Massimoi slutet av 1990-talet.Freskerna kom från ett underjordisktrum som mesttroligt användes som en matsal<strong>för</strong> banketter, ett triclinium,<strong>och</strong> som erbjöd svalkaunder den varma sommarperioden.1Freskerna tros ha kommittill under tiden mellan år 20<strong>och</strong> år 10 f.Kr. <strong>och</strong> de lär varanågra av de mest kompletta isitt slag från det antika Rom. 2De sträcker sig runt <strong>hela</strong> utrymmetsväggar, från golv tilltak. Rummet är i principskal enligt med det ursprungligautrymmet där målningarnaåterfanns: golvet ärunge fär tolv meter långt <strong>och</strong>hälften så brett <strong>och</strong> kundedärmed antagligen rymmaett ganska stort antal liggsoffortill middagsdeltagare. Idag kan besökare sitta på tvåsoffor <strong>för</strong> att studera <strong>och</strong> kontempleraöver freskernas motiv.I sin bok Houses, Villas, andPalaces in the Roman Worldbehandlar Alexander G.McKay bland annat interiöradekorationer i italienska hus<strong>och</strong> villor. Han beskriver hurpompeianska fresker dateradetill åren 50–79 e.Kr. hade tillsyfte att imponera på betraktarendå målningarna, <strong>för</strong>utomatt vara dekorativa,fyllde ett slags illusoriskt perspektivisk<strong>och</strong> estetisk funktioni rummet. Motiven varnämligen gestaltade på så visatt de hänvisade till ytterligarerum bortom de faktiskaKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2, årg. 21, s. 37–39.© Kulturella Perspektiv <strong>och</strong> <strong>för</strong>fattaren. ISSN 1102-7908
38 Märit Simonssonväggarna med exempelvis arkitektoniskafigurer eller naturmotiv.Därmed abstraheradeslokalen <strong>för</strong> besökaren,väggens avgränsande fasthetluckrades upp <strong>och</strong> rumslighetentycktes mer dynamisk<strong>och</strong> odefinierbar. 3I Livias rum blir trädgårdenett slags indikation på envisuell <strong>för</strong>längning av rummetsom inger en känsla avett flerdimensionellt rum därkroppen <strong>och</strong> sinnena kanuppfatta <strong>och</strong> leva sig in ikänslan av att befinna sig iträdgården utan att rent fysisktkunna inta den. Att dåvara omgiven av den ger docktillräckligt till fantasin <strong>och</strong>upplevelsen <strong>för</strong> att besökarenska känna friskheten hos dessfärger <strong>och</strong> <strong>för</strong>eställa sig fågelkvitter<strong>och</strong> dofter.I sin artikel ”Reality asIllu sion, the Historic Housesthat Become Museums” användersig Mónica Risnicoffde Gorgas begreppet ”husmuseum”<strong>för</strong> att beskrivabyggnader av <strong>kultur</strong>ellt ellerhistoriskt värde som musealiseratsi syfte att bevara ettslags autenticitet. 4 Husmuseeranses vara värda att uppleva<strong>för</strong> nöjes skull <strong>och</strong> varaen källa där man kan hämtakunskap rörande en viss tidsperiod,person, verksamhet,<strong>och</strong> så vidare. Utöver dettahar det också syftet att fungerasom ett slags fixerad plats,frusen i tiden, där besökarenhar möjlighet att fysiskt upplevaen svunnen tid i ett beständigtrum. Eller rättaresagt, illusionen av detsamma.Den <strong>här</strong> typen av tillsyneso<strong>för</strong>ändrade utrymmen harnämligen blivit omarrangerade<strong>och</strong> upprustade. Risnicoffde Gorgas menar där<strong>för</strong>att de aldrig kan vara helt <strong>och</strong>hållet autentiska av den anledningenatt vi betraktardem utifrån nutidskontextuellapremisser. 5 Men eftersomdet är vår enda utgångspunkt<strong>och</strong> därmed tycks varaofrånkomligt, hur ska mandå definiera autenticitet?Även om det är lätt atthän<strong>för</strong>as av skönheten hosMotiv från Livias målade trädgård.KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
freskerna från Livias villa såvet vi att de inte är autentiskautifrån Risnicoff de Gorgas’definition. Det är uppenbartatt målningarna har <strong>för</strong>bättratsdå färgerna är allt<strong>för</strong>klara <strong>för</strong> att vara tvåtusen årgamla. Överallt i museet informerasäven besökarna omomständigheterna kring deolika artefakternas bevarande<strong>och</strong> restaureringar. Den vetskapenbetyder dock inte attbesökaren <strong>för</strong>lorar en del avsin upplevelse: känslor, fantasi<strong>och</strong> <strong>för</strong>måga till inlevelsefinns ännu kvar. I Livias rumkan dessa faktorer inverka påbesökaren på så sätt att dennesätter sig in i den fysiska upplevelsenav att vara i det <strong>här</strong>rummet som middagsgäst – iform av just en fantasi. I detfallet anser jag att autenticiteteni att faktiskt vara på denursprungliga platsen, som idetta fall skulle ha varitPrima Porta, inte spelar likastor roll som att fantisera omatt befinna sig där. Och viska komma ihåg att de freskersom visas i Palazzo Massimoär just de som fanns iden där matsalen <strong>för</strong> tvåtusenår sedan. Att de har konserverats<strong>och</strong> bättrats på betyderatt besökaren erbjuds en möjlighetatt <strong>för</strong>stå <strong>och</strong> leva sigin i tiden, rummet <strong>och</strong> situationenpå ett mycket merauten tiskt sätt än om de hadehängt där flagnade <strong>och</strong> grådaskiga.Om man ska varakrass så visst, museets ekonomi,besökarstatistik <strong>och</strong>rykte skadas antagligen inteAntecknatav att besökare imponeras<strong>och</strong> hän<strong>för</strong>s av själva skönhetenhos dess klenod. Men besökarenbehåller sina intryckoavsett den materiella autenticiteteni färgstoffet <strong>och</strong> detär väl just detta varje museumvill erbjuda: en upplevelse.Noter1Marina Sapelli, Palazzo Massimoalle Terme (Milan 1998),50.2Sapelli, 53; Benedetta CestelliGuidi, Museums of Rome (Florence& Rome 2007), 13.3Alexander G. McKay, Houses,Villas, and Palaces in the RomanWorld (London 1998) 150–151.4Mónica Risnicoff de Gorgas,“Reality as Illusion, the HistoricHouses that Become Museums”,Museum Studies, ed.Bettina Messias Carbonell(Malden 2004), 356.5Risnicoff de Gorgas, 356–361.SummaryVisiting Livia’s Painted Garden.Thoughts on Analysis of SpatialFactors and Authenticity inMuseum Environments(På besök i Livias måladeträdgård. Tankar kring analyserav rumsliga faktorer <strong>och</strong>autenticitet i utställningsmiljöer)In this article I discuss how museumspace affects visitor experiences,using the example of anexhibition space where twothousand year old frescoes aredisplayed in Palazzo Massimo39in Rome. The frescoes, depictinga garden, come from an undergrounddining room in theHouse of Livia. It has been debatedwhether museum objects,such as these paintings, can infact be considered as authenticwhen they clearly have been restoredand therefore are not inthe same condition as they werewhen in use. Moreover, the feelingof “being there” is consideredan illusion since the experienceis filtered through our contemporarycontextual perspective.However, I argue that theauthen ticity is not necessarilyrestricted to objects and theirgenuine accuracy but is a matterof the visitor’s experience of beingin a spatial context representinga place, whether it is restoredor not. The ability to fantasize,to identify with otherhuman beings, to percept as wellas the sensation of physicallymoving in space is the experiencewhich will stay with thevisitors and which will remainauthentic for them.Keywords: experience, space,authenticity.Märit Simonsson, PhD studentin Museology, Department ofCulture and Media Studies, UmeåUniversity, Umeå, Sweden.KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
Anmälningar <strong>och</strong> notiserAtt <strong>för</strong>medla platsens museala <strong>kultur</strong>historiaMagnus Berg, Här <strong>och</strong> där påstadsmuseet: Grubblande guidetill ett utställt Göteborg. Göteborg:A-Script Förlag 2012.”Stadsmuseet har sin formellafrihet att skapa sina egna bilderav Göteborg. Det voremig fullständigt främmandeatt hävda något annat. Mendet vore oklokt att <strong>för</strong>nekamöjligheten att museet samtidigtär infogat i ett nät avmer eller mindre uttalade<strong>för</strong>väntningar om trivsamma,harmoniska representationerav staden. Jag vet inte om detär så. Men jag skulle kunnatänka mig det.” Citatet medsin höviskt <strong>för</strong>siktiga slutsatsär slutorden i Magnus Bergsnya bok om Göteborgs stadsmuseumsaktuella utställningar.Bergs skrift handlarprimärt om på vilka sätt e<strong>nr</strong>epresentativ platsidentiteteventuellt skapas <strong>och</strong>/ellervidmakthålls på ett stadsmuseum.Som undertiteln signalerarrör det sig om engrubblande guide – avanceradetnologisk utställningsanalysvore en annan positionering,inte så essäistisktslagfärdigt dock. Det är ensäregen bok som Berg harskrivit, själv jäm<strong>för</strong> han sinansats med etnologinestornBilly Ehn <strong>och</strong> dennes Musee nd e t från 1986.Men medan Ehn en gångflanerade <strong>och</strong> grubblade siggenom ett flertal i<strong>nr</strong>ättningar<strong>och</strong> svenska museige<strong>nr</strong>er, harsom sagt Berg valt att fokuserasin studie på enbart ettmuseum: stadsmuseet i Göteborg.Berg är på jakt efter denstadsrelaterade identitetsfaktorn– hur skapas ett ”<strong>här</strong>”<strong>och</strong> ett ”där” i utställningarnapå Göteborgs stadsmuseum?Det är en tankeväckande <strong>och</strong>berättigad fråga som har generelltintresse <strong>för</strong> mångaforskningsdiscipliner. Vid sidanav det omfattande skriverietkring temat nationellidentitetsproduktion har exempelvis<strong>för</strong>vånande få museologiskastudier gått i djupareklinch med temat om<strong>och</strong> i så fall hur museer skapar<strong>och</strong> reproducerar platsidentitet.Den traditionella”mu seologiska” analysen harhuvudsakligen från ett <strong>för</strong>esvävatallmängiltigt planhandlat om vad besökarenuppfattar eller möjligen lärsig med ett museibesök (t.ex.Hein 1998); vad museet som<strong>för</strong>eteelse ger uttryck <strong>för</strong>(t.ex. Eriksen 2009), eller såhar studien behandlat tingetsmångdimensionella mening(t.ex. Andrén 1997). Tematom <strong>kultur</strong>ell <strong>och</strong> hi storiskplatsidentitet är alltså svagtanalyserat, trots att det är heltcentralt <strong>för</strong> museisektorn. Fördet som signaleras med museige<strong>nr</strong>ersom stads-, läns-,<strong>och</strong> nationalmuseer, är ju detunder<strong>för</strong>stådda antagandetatt det faktiskt finns platsspecifikahistoriska <strong>och</strong> <strong>kultur</strong>ellasärarter som – nota bene– dels a) kan iakttas <strong>och</strong> visasi <strong>och</strong> genom <strong>för</strong>emål, dels b)dels kan <strong>för</strong>medlas vidare tillkommande generationer medelstutställningar (understöddaav bild <strong>och</strong> text etc.).Jag vill understryka att detligger inte mindre än tre epistemologiskagrundantagandeni detta: dels konceptetatt det <strong>kultur</strong>ellt särprägladeKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2, årg. 21, s. 40–42.© Kulturella Perspektiv <strong>och</strong> <strong>för</strong>fattaren. ISSN 1102-7908
(vad än nu det kan syfta på)kan platsrelateras, dels attdenna särart tar sig uttryckvia ting, dels att nämnda kvalitéerkan <strong>för</strong>medlas vidare genompraktiken att ställa ut<strong>för</strong>emål till beskådan i de elaboreradedisplayer som museernaerbjuder.Bergs grubblande guideerbjuder några tankeväc kan deuppslag, men saknar, tvingasjag konstatera, fram<strong>för</strong> alltreflektioner om relationenmellan led ett <strong>och</strong> två. Fram<strong>för</strong>allt hade jag önskat vetamera om på vilka villkortingen <strong>för</strong>medlar någon artav göteborgsk <strong>kultur</strong> – <strong>och</strong>fåglarna vet om jag heller sersärskilt mycket av diskussionom led tre, alltså hur det somvanligen benämns kunskap,eller fakta, kan anses <strong>för</strong>medlasmed stöd av de utställda<strong>för</strong>emålen. Berg går helt enkelt,sin <strong>kultur</strong>analytiskt kri-Anmälningar <strong>och</strong> notiser41tiska blick till trots, på museumsom en väl in socialiseradmuseibesökare. Han ser (mereller mindre lyckade) <strong>kultur</strong>ellarepresentationer, historiskasammanhang <strong>och</strong> <strong>kultur</strong>analytiskaanspråk i utställningarna.Detta analyseras,kritiseras <strong>och</strong> broderas uti relation till <strong>för</strong>fattarens(icke-representativt!) storakunskap om lokalhistoria, arkeologi<strong>och</strong> etnologi. Kortsagt Berg har tillägnat sig<strong>och</strong> tillämpar såväl museendetsom den akademiskablicken; hans studie är primärtinte en ge<strong>nr</strong>eöverskridandediskursiv dekonstruktion.Men hur ska man då läsaBergs analys av Göteborgsstadsmuseum? Ja, <strong>för</strong> det<strong>för</strong>s ta antar jag att boken har<strong>för</strong>fattats <strong>för</strong> en bred målgrupp(studenter, museianställda,en intresserad allmänhet).Den narrativa ramenutgår från <strong>för</strong>fattarjagets(alltså besökarens) upplevelserav utställningarna. Hansupplägg är att <strong>för</strong>a ett initieratresonemang om museibesöket,där han själv agerarsom referens, eller om såvill som ”informant” (Bergsgrepp tangerar autoetnografiskmetod). Det är alltsåhans <strong>för</strong>fattarjag <strong>och</strong> hans reflektionersom driver berättandetgenom ena utställningsavdelningenefter denandra – vilket <strong>för</strong> det mestaär en spännande läsning. <strong>Läs</strong>arenfår också veta att intervjuermed museipersonal harut<strong>för</strong>ts <strong>och</strong> både kollegor <strong>och</strong>studenter avtackas generöst<strong>för</strong> bidrag, korrigeringar <strong>och</strong>koncept. Resultatet har bliviten mångsidig utställningsanalyssom primärt ska läsassom en välvillig, kunnig <strong>och</strong>tankeväckande ”grubblandeStadsmuseet i Göteborg, gårdsfasad.KULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
42 Anmälningar <strong>och</strong> notiserguide” till Göteborgs stadsmuseum.Samtidigt kan jaginte undgå att fundera påom inte utställningsmakarnamåste uppleva Bergs analyserandejag på museet sommotsvarigheten till besökarenfrån helvetet – hur mångamuseiflanörer är docent ietno logi, lektor i museologi<strong>och</strong> dessutom grundutbildadi äm net arkeologi?! Det sistnämndamenar jag dock intesom kritik till Bergs skrift,utan som en allmän reflektionkring det svåra att intaden ”genomsnittlige besökarens”blick varthän vi somakademiker fäster våra <strong>kultur</strong>analytiskaeller museologiskaargusögon. Det är faktisktbefriande att Berg harvalt bort besökarintervjuer<strong>och</strong> istället vågar att själv reflekterakring utställningarna.Försök att vaska framgenerell kunskap från intervjuermed besökare visar sigoftast vara både svåra att genom<strong>för</strong>a<strong>och</strong> att tolka (t.ex.Insulander 2010).Var<strong>för</strong> går vi som besökareegentligen på museum? Förväntarvi oss det som Bergletar efter – fakta<strong>för</strong>medlingom sammanhang, händelser,platsidentitet? Nja, kanskeinte; i alla fall inte nödvändigtvis.Studier har pekat påatt det <strong>kultur</strong>ella kapitalet,den social samvaro, fiket,toa letten, osv. kan ha minstlika stor dragningskraft (t.ex.Heumann Gurian 2006).Bergs enda egentliga slutsats:att museet tenderar att <strong>för</strong>medlaett trivsamt, linjärtkronologiskt <strong>och</strong> tematisktgenomlyst <strong>och</strong> motsägelsefritt”<strong>här</strong>”, är knappast överraskande.Otrevligheter somfattigdom, <strong>för</strong>tryck <strong>och</strong> armodtycks vara visuelltunder representerat. Utställningsmakarna<strong>för</strong>efaller tilldet ha varit vara närmastblinda <strong>för</strong> aspekten på köns<strong>för</strong>delning<strong>och</strong> genusrelateradrepresentation, vilket i sigkänns mer <strong>för</strong>vånande. Bergger läsaren ett antal <strong>för</strong>slag påsannolika faktorer till <strong>för</strong>trevligandet<strong>och</strong> frammanandetav ett ”bra <strong>här</strong>”, huvudsakligenmed bäring mot institutionella<strong>och</strong> strukturellanormers kraft. Han har ocksåsprängt in ett antal kontrafaktiskaresonemang somklargör var<strong>för</strong> museets displayerär <strong>för</strong> endimensionellai relation till mer nyanseradetolkningar från etablerad historisk<strong>och</strong> arkeologisk forskning.Man kan, som Berg gör,<strong>för</strong>hålla sig kritisk till dessadissonanser <strong>och</strong> anklagamuseet <strong>för</strong> att misslyckas isitt civilisatoriska <strong>och</strong> upplysningsdidaktiskauppdrag.Men, man skulle också åandra sidan kunna inta denhållning som redan Per-UnoÅgren <strong>och</strong> Göran Carlsson<strong>för</strong>eträdde i boken Utställningsspråk(1982): museet kanaldrig konkurera med faktaböckernavad gäller målet att<strong>för</strong>medla historiska fakta <strong>och</strong>linjära sammanhang. Utställningsrummetlämpar sig inte<strong>för</strong> att <strong>för</strong>medla lingvistisktsammanhållna berättelser.Men museiutställningarnakan där emot vara bättre skickadeatt skapa intresse, väckatankar <strong>och</strong> reflektioner, kanskerelativisera <strong>för</strong>eställningar<strong>och</strong> (inte minst) att fysisktvisa på att det har funnitsandra tider, andra <strong>för</strong>e mål,andra yrken, andra sanningar,drömmar <strong>och</strong> skräckvisioner.Det är kanske gott nog? Visom emellanåt analyserarmuseiutställningar borde nogreflektera djupare kring denmöjligheten.ReferenserAndrén, Anders, 1997. Mellanting <strong>och</strong> text: En introduktiontill de historiska arkeologierna.Stockholm/Stehag: Symposion<strong>för</strong>lag.Ehn, Billy, 1986. Museendet –den museala verkligheten.Stockholm: Carlssons.Eriksen, Anne, 2009. Museum –En <strong>kultur</strong>historie. Oslo: PaxForlag.Carlsson, Göran & Ågren, Per-Uno, 1982. Utställningsspråk:Om utställningar <strong>för</strong> upplevelse<strong>och</strong> kunskap. Umeå: Västerbottensmuseum.Hein, George E., 1998. Learningin the Museum. London:Routledge.Heumann Gurian, Elaine, 2006.Civilizing the Museum: TheCollected Writing of ElaineHeumann Gurian. London:Routledge.Insulander, Eva, 2010. Tinget,rummet, besökaren: Om meningsskapandepå museum.Stockholm: Stockholms universitet.Richard Pettersson,docent i museologivid Umeå universitetKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
Från hypotext till hypertextDen <strong>kultur</strong>ella ikonen som instrument <strong>för</strong> kommunikation<strong>och</strong> reflektion kring samtidenHans Lund, Kulturella ikoneri text, musik <strong>och</strong> bild. Stockholm:Carlsson Bok<strong>för</strong>lag,2012.Det som är gemensamt <strong>för</strong><strong>kultur</strong>ella ikoner av skildaslag är att de under längre ellerkortare tid har integreratsi vår vardag; de har etableratsig i vår associationssfär. Dekonfirmerar sin plats i våragemensamma kodsystem <strong>och</strong>antar ständigt nya innebörder<strong>och</strong> former.De flesta människor haren högst personlig relationtill <strong>kultur</strong>ella ikoner. Det kanvara mer påtagliga artefaktersom Eiffeltornet (Paris), daVincis Mona Lisa, Frihetsgudinnani New York, Ivo Jima(fotografiet med resandet avdet amerikanska stjärnbaneret1945), Taj Mahal i Indieneller Munchs målning Skriet,mytiska byggnader som Babelstorn, eller musikstyckensom Beethovens ”femma”.Kulturella ikoner kanockså vara i form av kortasentenser som Julius Caesarsberömda ”veni vidi vici” (jagkom, jag såg, jag segrade),eller Winston Churchills”blood, sweat and tears”, <strong>för</strong>att inte tala om WilliamShake spears ”to be or not tobe”, eller Barack Obamas”yes, we can”.Det kan även gälla verkligapersoner. De kan bli <strong>kultur</strong>ellaikoner när de lyfts ursitt vanliga <strong>kultur</strong>ella sammanhang;bland dessa kannämnas Nelson Mandela,prinsessan Diana, Einstein,Marilyn Mo<strong>nr</strong>oe <strong>och</strong> MichaelJackson. Den <strong>kultur</strong>ellaikonen uppstår i betraktarensöga; <strong>och</strong> den består av symboler,fenomen, konstverk<strong>och</strong> olika slags artefakter somanvänds <strong>och</strong> omtolkas i andrasammanhang än det ursprungliga.Det händer något när historisktvälkända ”objekt”ändrar skepnad eller placerasi en ny kontext.Det går att diskutera kringdessa spörsmål med hållpunkti Roland Barthes begrepptext, i dess grundbetydelseväv, konstruktion ellerstrukturerat tecken (Barthes1977). Lundadocenten HansLund, mångårig forskareinom fältet intermediala studier(se bl.a. Lund 1982;2002), har denna utgångspunkt<strong>och</strong> talar i sin inspirerandebok utifrån begreppen”Hypertextualitet <strong>och</strong> rewriting”(Genette 1997). ”Kulturellaikoner har med <strong>för</strong>flyttningatt göra”, menar Lund.Man kan säga att en texttransformeras till en annantext genom ändring av skepnadeller byte av kontext. Hypotext<strong>och</strong> hypertext blir såledesanvändbara termer vidstudiet av <strong>kultur</strong>ella ikoner.Den <strong>kultur</strong>ella ikonen kansägas vara en konstruktionsom består av en interaktionmellan en hypotext, det kanvara en sentens, en bild ellerobjekt å ena sidan, <strong>och</strong> en ellerett flertal hypertexter, detvill säga parafraser på dennasentens, bild eller objekt åandra sidan.Med parafraser avses <strong>här</strong>omdiktning eller variation,det vill säga att de parafraseradeobjekten <strong>för</strong>flyttas ut urderas ursprungliga kontext.Parafrasens ärende kan variera,men fokus ligger gärnai nuet eller i det närvarande.Parafras kan läggas till parafras<strong>och</strong> artefakten ellerobjek tet kan anpassas till ettbrett spektrum av skilda sammanhangbortom originalensbetydelsefält; det kan handlaom marknads<strong>för</strong>ing eller reklam,politiska kommentarerKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2, årg. 21, s. 43–44.© Kulturella Perspektiv <strong>och</strong> <strong>för</strong>fattaren. ISSN 1102-7908
44 Anmälningar <strong>och</strong> notisereller dagsaktuell situationskomik.Objekten laddas mednya innebörder, <strong>och</strong> som <strong>kultur</strong>ellaikoner går de att läsa.Lund exemplifierar blandannat med målningen MonaLisa. Den hänger på Louvreni Paris <strong>och</strong> är en hypotext,medan alla de olika kändatransformationerna av målningeni tryckt form som vimöter utan<strong>för</strong> Louvren är hypertexter.Det är interaktionen<strong>här</strong> emellan som utgörden <strong>kultur</strong>ella ikonen MonaLisa. ”Varje hypertext sombygger på hypotexten/målningenMona Lisa expanderarden <strong>kultur</strong>ella ikonenMona Lisa”.Med det välbekanta vykorteti collageteknik, MonaPresident, där Pat rick Blanchardhar bytt ut Mona Lisasansikte mot François Mitterand,”går Blanchards hypertexti dialog med vår minnesbildav hypotexten Mona Lisa<strong>och</strong> med alla de reproduktioner<strong>och</strong> parafraser vi genomåren har sett av denna målning”.Den spanske konstnärenSalvador Dalís mustaschpryddaMona Lisa hör till dehypertexter som kanske fåttstörst uppmärksamhet internationellt.Vid sidan av MunchsSkriet kan Mona Lisa sägasvara den okrönta drottningenbland världens alla <strong>kultur</strong>ellaikoner. ”Målningen är intelängre Leonardos. Den tillhöross alla”, säger HansLund.Författaren diskuterarockså kring frågan om detkan bli så att svärmen av olikahypertexter i alla möjligakontexter som drar åt olikahåll, kan bidra till attoriginalet(n) på sikt banaliseras<strong>och</strong> rent av tappas på sininnebörd. Så kan det vara.Walter Benjamin har i enuppmärksammad artikel diskuteratkring detta. Hanframhåller att det också kanvara precis det motsatta <strong>för</strong>hållandet,det vill säga att detsom går <strong>för</strong>lorat när ett konstverkreproduceras på vykort,affischer <strong>och</strong> liknande är originaletsengångskaraktär, dethan kallar konstverkets aura(Benjamin 1969). Medan originaletbehåller sin aura kankopiorna, hypertexterna, barakan ge en svag återglans avdenna aura. Det unika följerinte med vid reproduktionen,däremot kan genom upprepningensmagi originalets auraistället <strong>för</strong>stärkas genom upprepningensmagi.Hans Lund har skrivit enengagerande, faktarik <strong>och</strong>läro rik bok, den <strong>för</strong>sta störreöversikten på svenska om<strong>kultur</strong>ella ikoner. Förutsättningarnafinns nog <strong>för</strong> attLunds bok med tiden i sigsjälv kan bli en smärre <strong>kultur</strong>ellikon!ReferenserBarthes, Roland, 1977. Image,Music, Text. London: Fontana.Benjamin, Walter, 1969. ”Konstverketi reproduktionsåldern”,i Benjamin, W., Bild <strong>och</strong> dialektik.Lund: Bo Cavefors<strong>för</strong>lag.Genette, Gérard, 1997. Palimpsests:Literature in the SecondDegree. Lincoln <strong>och</strong> London:University of Nebraska Press.Lund, Hans, 1982. Texten somtavla: Studier i litterär bildtransformation.Lund: Liber<strong>för</strong>lag.Lund, Hans, 2002 (red.). Intermedialitet:Ord, bild <strong>och</strong> ton isamspel. Lund: Studentlitteratur.Roger Jacobsson, docentKulturella PerspektivsredaktörKULTURELLA PERSPEKTIV 2012:2
I nästa nummerTema:DiskursetnologiGästredaktörer:Sofi Gerber,Jenny Gunnarsson Payne,Anna Sofia LundgrenKULTURELLA PERSPEKTIVTidskriften <strong>för</strong> nya <strong>kultur</strong>studierBästa läsare,du är mycket välkommen somprenumerant på Kulturella Perspektiv!275 kr <strong>för</strong> fyra nummer 2013Postgiro 65 33 59 – 0
– tidskriften <strong>för</strong> nya <strong>kultur</strong>studier