Mars 2007 - Unima.nu
Mars 2007 - Unima.nu
Mars 2007 - Unima.nu
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
dockteatern 1/<strong>2007</strong><br />
Scenkonst med figurer, masker och objekt.
DOCKTEATERN<br />
utgiven av<br />
Dockteaterföreningen<br />
UNIMA-Sverige<br />
i stället för sidan 2...<br />
Redaktör:<br />
Tomas Alldahl<br />
i redaktionen:<br />
Margareta Sörenson<br />
Fatima Olsson<br />
Gustaf Kull<br />
Oskar Hejll<br />
Charlotte Rosén<br />
*<br />
Övriga medabetare i detta<br />
<strong>nu</strong>mmer:<br />
Annette Cegrell-Sköld<br />
Blanka Kaplan<br />
Sara Bexell<br />
Lisa Björkström<br />
Ansv.utgiv.<br />
Helena Nilsson<br />
Redaktionens adress:<br />
c/o Alldahl<br />
Söderberga Allé 1<br />
162 51 Vällingby<br />
tel. 08-378 216<br />
redaktionen@unima.se<br />
Layout och distribution:<br />
Gustaf Kull / ÅDC<br />
bildred@unima.se<br />
Tryck:<br />
Agraphica Miljötryck<br />
Härnösand<br />
UNIMA-Sverige<br />
Box 161 98<br />
SE-103 24 Stockholm<br />
e-mail: info@unima.se<br />
URL: www.unima.se<br />
Vill du bli medlem i<br />
UNIMA-Sverige<br />
Sätt in 150:- på postgiro<br />
25 62 25-4<br />
Skriv ”Ny medlem” i<br />
meddelanderutan och<br />
komplett adress som<br />
avsändare.<br />
För gruppmedlemskap<br />
kontakta UNIMA för<br />
mer information.<br />
Den 8 mars (Internationella kvinnodagen) hade pjäsen om konstnären<br />
Sigrid Hjertén premiär: Jag målar mitt liv. Uppsättningen är ett samarbete<br />
mellan Dockteatern Spinetta och Byteatern i Kalmar. Ingalill Ellung och<br />
Inger Jalmert-Moritx har skrivit ma<strong>nu</strong>s. Den senare regisserade även.<br />
Dockor av Eva Grytt. Pjäsen bygger delvis på Anita Goldmans läsvärda<br />
biografi om Hjertén: I själen alltid ren. Föreställningen har spelats i<br />
Kalmar och går <strong>nu</strong> på turné i landet, till Sundsvall och Stockholm bl.a.<br />
* * *<br />
Ma<strong>nu</strong>sstopp till Dockteatern nr. 2-<strong>2007</strong>: 1 maj (beräknad utgivning början av juni).<br />
I DETTA NUMMER:<br />
I samband med Årsmötet sid 3<br />
A<strong>nu</strong>rupa Roy sid 4<br />
Ölands Dramatiska Teater sid 6<br />
50-årskalaset sid 7<br />
På upptäcksfärd med Roman Paska sid 8<br />
William Kentridge sid 10<br />
Värt att läsa sid 12<br />
Också om detta må vi berätta... sid 13<br />
Svepet sid 14<br />
Festivaler sid 16<br />
Kalendariet sid 18<br />
foto Bertil Hertzberg<br />
Framsida: Spöksonaten. Marionetteatern 1992/93<br />
foto: Karl Gabor
Magiska världar – teaterdockor från Asien, Afrika och Europa<br />
Alingsås konsthall har med stor glädje fått möjlighet att visa Birgitta Robingers stora, förnämliga samling av exotiska teaterdockor.<br />
Ett urval stavdockor, handdockor, skuggdockor och marionetter från olika kulturer - Indonesien, Kina, Japan, Burma,<br />
Thailand och Indien kommer att visas i en vacker inramning i kulturhuset. Teaterdockor från Afrika och Tjeckien ingår också,<br />
precis som ett fint urval svenska dockor från Raja-teatern. Till hjälp att iscensätta utställningen här samarbetar Birgitta Robinger<br />
med scenografen Christina Lundström. Efter vernissagedagen möter Christina Lundström gymnasiets estetelever för visning<br />
av teaterdockorna och samtal kring scenografi. Under samma period erbjuder vi också flera dockteaterföreställningar för barn<br />
och unga<br />
Lördagen den 31 mars kl. 12.00 (vernissagedagen) invigningstalar Birgitta Robinger för allmänheten men även för UNIMA:s<br />
medlemmar som håller sitt årsmöte i Alingsås.<br />
Det är med stor spänning och förtjusning som vi ser fram emot mötet med dockorna!<br />
Utställningen pågår från 31/3 till den 5/5. Varmt välkomna hälsar vi i Alingsås!<br />
Maud Svahn (bibliotekarie)<br />
Ylva Sillén (bildpedagog)<br />
Alingsås Kulturhus<br />
3
A<strong>nu</strong>rupa Roy – lysande personlighet i indisk dockteater<br />
också det upplevde hon som positivt. Hon ser tiden i Sverige<br />
som ett naturligt och organiskt kulturutbyte. Som sina svenska<br />
förebilder betraktar hon Michael Meschke, Arne Högsander<br />
och Tomas Lundqvist.<br />
Efter vistelsen i Sverige har A<strong>nu</strong>rupa studerat dockteater för<br />
bl.a. Bruno Leone i Italien och hos mästare på Bali. Hon har<br />
medvetet valt att hämta sin utbildning på andra platser än<br />
USA, dit de flesta indier som vill utbilda sig utomlands åker.<br />
När vi träffas i Tolosa kommer A<strong>nu</strong>rupa direkt från Charleville,<br />
där hon under en månads tid forskat om utvecklingen<br />
inom dockteatern under 1900-talet, om moderna och postmoderna<br />
rörelser, och om hur dessa har influerat och blivit<br />
influerade av Asien. A<strong>nu</strong>rupa tycker det är intressant att det<br />
hon känner till om bunraku har hon lärt sig via Sverige och<br />
inte via Japan. Hon tror att dockteater har ett universellt uttryck<br />
som man kan lära sig om i alla länder.<br />
KVINNOPROJEKT<br />
Sedan nio år driver A<strong>nu</strong>rupa sitt eget kompani Katkatha,<br />
där 4-5 personer regelbundet är engagerade. Hennes kompani<br />
producerar minst en föreställning om året, som de turnerar<br />
med i och utanför Indien. Men kompaniet samarbetar också<br />
med olika organisationer, ofta biståndsorganisationer. Bl. a.<br />
har hon jobbat med ett kvinnoprojekt i Kashmir där man använder<br />
”story telling” och dockteater som verktyg för krishantering.<br />
Om det arbetet har hon just skrivit en bok.<br />
I ett annat projekt har hon varit med och arbetat fram ett material<br />
och en föreställning med en grupp barn som antingen<br />
själva var hiv-positiva, eller hade hiv-positiva anhöriga. Materialet<br />
de fick fram sprids <strong>nu</strong> i skolor för att informera om<br />
sjukdomen.<br />
Artikelförf. Lisa och A<strong>nu</strong>rupa Roy<br />
foto: Gustaf Kull<br />
A<strong>nu</strong>rupa Roy, 30-årig dockteaterpersonlighet från New<br />
Delhi, är en av de ledande inom den unga generationen<br />
så kallade ’moderna’ dockteaterkonstnärer i Indien. Hon<br />
driver sedan nio år sitt eget kompani Katkatha. Hon är<br />
regissör, dockspelare och dockmakare, men jobbar även<br />
med dockteater pedagogiskt. Hon är dessutom internationella<br />
UNIMAs yngsta styrelsemedlem.<br />
På UNIMAs rådsmöte i Tolosa träffade Lisa Björkström<br />
sin vän A<strong>nu</strong>rupa Roy, och passade då på att intervjua<br />
henne för Dockteatern .<br />
Jag lärde känna A<strong>nu</strong>rupa i New Delhi 1999, och sedan dess<br />
har vi haft konti<strong>nu</strong>erlig kontakt. 2001 var A<strong>nu</strong>rupa gäststudent<br />
på Dramatiska Institutet i Stockholm under sex månader.<br />
Det var hennes första möte med europeisk dockteater och<br />
hennes första studietid utomlands på egen hand. Det blev en<br />
tid som betytt mycket för henne. Här var det ingen som sa<br />
att ”så här måste det måste vara”, och det upplevde hon som<br />
befriande.<br />
Hon säger också att hennes spelstil har påverkats av vistelsen i<br />
Sverige, och att den för den indiska publiken anses som ny och<br />
nobel. Att så många svenskar också varit i Indien och väl känner<br />
till indisk kultur, gjorde att hon aldrig kände sig exotisk;<br />
Att A<strong>nu</strong>rupa har kommit dit hon är idag och lyckats etablera<br />
sig som dockteaterkonstnär i Indien beror mycket på att hon<br />
har en familj som står bakom henne. Ett sådant stöd i yrkeskarriären<br />
är ingen självklarhet för indiska kvinnor. Att hennes<br />
pappa jobbar som designer och utställningsarkitekt är en<br />
fördel eftersom han förstår sig på hennes val av yrke.<br />
Valet att arbeta med dockteater har också haft andra fördelar<br />
för A<strong>nu</strong>rupa. Det har blivit som en licens för henne att få leva<br />
fritt.<br />
A<strong>nu</strong>rupa påpekar också att stödet från etablerade dockteaterpersoner<br />
i Indien, som Dadi Pudumjee och Ranjana Panday<br />
(två av de främsta företrädarna för den moderna indiska dockteatern),<br />
har betytt väldigt mycket för henne. De är mogna och<br />
generösa personer, som varit mer som hennes lärare än som<br />
hennes arbetsgivare.<br />
A<strong>nu</strong>rupa är särskilt glad över att ha Ranjana Panday som förebild<br />
eftersom hon också är kvinna, och det finns få kvinnliga<br />
dockspelare i Indien.<br />
Numera känner A<strong>nu</strong>rupa själv ett ansvar att träna kvinnor<br />
inom dockteatern. Hon menar att kvinnliga dockteaterkonstnärer<br />
också behövs eftersom män och kvinnor ser olika saker.<br />
Mycket av hennes arbete handlar om kvinnor. Men männens<br />
arbete tas ofta mer på allvar. Ändå känner A<strong>nu</strong>rupa att hon<br />
blir tagen på allvar och att hon fick respekt i och med att Katkathas<br />
verksamhet växte.<br />
4
farföräldrar i en medelklassförort till New Delhi. Hon känner<br />
sig som invandrare i ingenmanslandet New Delhi, och<br />
kan identifiera sig med andra generationen invandrare.<br />
I Indien har dockteatern en lång tradition, men den moderna<br />
indiska dockteatern – som funnits i knappt 10 år - kämpar<br />
för sin identitet.. Den moderna dockteatern i Indien har inte<br />
heller status som finkultur. Samtidigt har den traditionella<br />
dockteatern, som spelas i tempel, hög status men däremot<br />
ingen publik. Situationen är förvirrande.<br />
A<strong>nu</strong>rupa säger att man får anpassa sig efter marknaden och<br />
turnera, och att det har både fördelar och nackdelar. Hon<br />
tror ändå att man som dockteaterperson är mer fri i Indien<br />
än i Europa, eftersom vi i Europa delar in saker mer i fack<br />
och t.ex. sätter en gräns mellan att jobba pedagogiskt eller<br />
spela professionellt. I Indien är man fri att göra allt.<br />
Hon tycker att det råder en kreativ stämning mellan de moderna<br />
indiska dockteaterpersonerna. De samarbetar regelbundet<br />
med varandra, och det sker även mycket samarbete<br />
mellan dockteater och andra konstformer. Däremot behövs<br />
det i Indien bättre möjligheter att utbilda sig inom dockteater.<br />
A<strong>nu</strong>rupa ser också ett behov av ett dockteatermuseum,<br />
som rymmer både traditionell och modern dockteater.<br />
UNIMA INDIEN<br />
A<strong>nu</strong>rupa sitter med i UNIMA Indiens styrelse. Hon tror på<br />
samarbete eftersom dockteatern har många konkurrenter i<br />
den nya globaliserade världen. Hon tror att vi behöver bli<br />
mer stolta över vår konstform för att överleva.<br />
I UNIMA Indien har man haft problem med att få med de<br />
traditionella dockspelarna i föreningen, eftersom de inte<br />
ser betydelsen av ett internationellt nätverk eller tycker sig<br />
ha behov av den medlemstidning UNIMA Indien ger ut<br />
(men som i det mångspråkiga landet kanske inte förstås av<br />
alla föreningens medlemmar). A<strong>nu</strong>rupa tror att det är viktigt<br />
att bry sig om och visa solidaritet med de traditionella<br />
dockspelarna, och att UNIMA Indien måste finnas till för<br />
dem också. Kanske kan UNIMA Indien marknadsföra dem<br />
och ta vara på forskningen kring deras konstform.<br />
ordf. Helena i samspråk med A<strong>nu</strong>rupa<br />
foto: Gustaf Kull<br />
IDENTITET<br />
Just <strong>nu</strong> kämpar A<strong>nu</strong>rupa med vad hon verkligen vill säga, och<br />
med att hitta sin egen röst. Tidigare har hon undersökt olika<br />
tekniker och lärt sig mer om olika dockteatertraditioner. Hon<br />
säger att hon tröttnar snabbt och vill prova nytt, men <strong>nu</strong> vill<br />
hon prova nytt från insidan. Hennes estetik är influerad både<br />
av traditionell indisk dockteater och av västerländsk kultur.<br />
Hon är en urban person, som hittade sina rötter i Europa.<br />
Ibland känner hon att det blir en konflikt, och hon funderar<br />
mycket kring sin konstnärliga identitet.<br />
A<strong>nu</strong>rupas släkt kommer från Bengalen i östra Indien, men<br />
själv bor hon tillsammans med sin syster, sina föräldrar och<br />
A<strong>nu</strong>rupa sitter även med i internationella UNIMAs styrelse.<br />
Det är få styrelsemedlemmar som kommer ifrån<br />
Asien, och det kan ju bero på att UNIMA startade i Europa<br />
och har en ganska kort historia i Asien. Eftersom A<strong>nu</strong>rupa<br />
dessutom är den yngsta styrelsemedlemmen, så är hon<br />
förutom en röst från Asien också en röst från den unga<br />
generationen dockteaterkonstnärer.<br />
Till en början var hon rädd att hon inte skulle räcka till, eftersom<br />
hon inte hade tidigare styrelseerfarenhet. Men hon upplever<br />
att exekutivkommittén (styrelsen) har en öppen attityd,<br />
att de andra styrelsemedlemmarna är intresserade av hennes<br />
åsikter och att hennes röst behövs.<br />
Lisa Björkström<br />
(frilansande dockteaterkonstnär, medlem i<br />
Dockteaterkollektivet och UNIMA-Sveriges styrelse).<br />
5
6<br />
Ölands Dramatiska Teater:<br />
LEK på ALVARET<br />
Med Ölands Dramatiska Teater har ön fått en egen dockteater. Den ena halvan av teatern utgörs av Anna Hammarstedt,<br />
dockspelare med ett förflutet på Dockteatern Långa Näsan. Den andra halvan heter Anna Thorén. Hon hörde till<br />
den första klassen som utexaminerades från DI:s dockteaterlinje. Också Anna Thorén har arbetat med Långa Näsan.<br />
Man kan säga att det var svärföräldrar, småbarn och Byteatern<br />
som förde de båda före detta stockholmarna till Öland. De<br />
ville låta sina barn få växa upp i en annan miljö än storstaden.<br />
Kopplingen till Öland är alltså av både privat och professionell<br />
natur.<br />
Teater, med och utan dockor, har Ölandsborna för övrigt varit<br />
bortskämda med sedan länge tack vare Byteatern i Kalmar.<br />
Teatern har regelbundet gästat ön, och många öbor minns säkert<br />
de uppskattade sommarturnéerna med tvåmastade galeasen Helene<br />
(<strong>nu</strong>mera inte i teaterns tjänst, men likväl än<strong>nu</strong> ett seglande<br />
kulturarv). Det trånga och tjärdoftande lastrummet var på sin<br />
tid ett av landets mest fantasieggande teaterrum. Fast trångt.<br />
Sedan i höstas finns <strong>nu</strong> alltså även uppstickaren ÖDT och tävlar<br />
med Byteatern om publikens gunst. Mellan de båda teaterkompanierna<br />
tycks det dock råda ett högst kollegialt förhållande.<br />
De båda Annorna har varit engagerade på Byteatern, och<br />
spelade ihop t.ex. i den uppskattade småbarnsföreställningen<br />
Vanten . Och båda är de också engagerade för ett kommande<br />
projekt på Byteatern. Anna Thorén har dessutom hunnit arbeta<br />
en period på Kronobergsteatern i Växjö, där hon spelade såväl<br />
dockor som klarinett i en barnproduktion.<br />
Än<strong>nu</strong> har ÖDT inte hunnit producera någon egen föreställning.<br />
Anna Hammarstedt har turnerat ensam med sin föreställning<br />
Tripp, trapp, trull . Den producerades under hennes tid på<br />
Dockteatern Långa Näsan, men ingår <strong>nu</strong>mera i ÖDT:s repertoar.<br />
Till våren nästa år är det dock meningen att teatern ska<br />
vara klar med sin första helt egna produktion. Det blir Fyra hönor<br />
och en tupp, efter Olof och Lena Landströms lätt anarkistiska<br />
bilderbokshistoria. Inger Jalmert-Moritz är vidtalad som Tripp, Trapp, Trull och Jätten Dum Dum foto: Lesley Leslie Spinks<br />
regissör, och Anna Hammarstedts ma<strong>nu</strong>s är redan klart (hon fick<br />
smak för ma<strong>nu</strong>sskrivande genom en kurs på högskolan i Växjö). Anna Thorén tar denna gång huvudansvaret för scenografi och<br />
dockor. Spela kommer de att göra tillsammans.<br />
Ölands Dramatiska Teater tänker framför allt rikta in sig på barnteater. Gruppens estetik beskriver Anna Thorén som en teater<br />
med dockor och föremål och som tar sin utgångspunkt i lekens förhållningssätt. Man vill också gärna kombinera sina föreställningar<br />
med att göra ”verkstäder” med barnpubliken, dagispersonal och andra vuxna. Tanken är att publikens upplevelse av<br />
pjäsen ska få blomma vidare i en annan sorts lek tillsammans med dockspelarna. Redan <strong>nu</strong> har man en skuggspelsverkstad på<br />
gång. Det är Högsby kommun på Öland som engagerat teatern för detta.<br />
ÖDT kommer i första hand att turnera. Än så länge har man verkstad hemma hos Anna Hammarstedt i Stora Frö. I framtiden<br />
kanske man kan få överta en gammal IOGT-lokal för detta ändamål. Ett blygsamt verksamhetsbidrag från Kalmar kommun visar<br />
på positivt intresse för den nya dockteatern.<br />
Tre nyetablerade teatrar ur den yngre generationen har Dockteatern på senare tid kunnat berätta om: Dockteaterkollektivet i<br />
Stockholm, Hedmans Teater i Norrtälje och <strong>nu</strong> Ölands Dramatiska Teater. Ser man till kreativiteten och till förmågan att finna<br />
nya organisations- och arbetsformer i en tid där kanske inte just dockteater för barn toppar börsnoteringarna, så ger de här grupperna<br />
ändå gott hopp om fortsättningen för den svenska dockteatern.<br />
Som alltid i sådana här projekt får den ekonomiska risken balanseras mot värdet av det konstnärliga engagemanget och integriteten:<br />
- Eftersom vi är en egen teater kan vi få bestämma litet själva, säger Anna Thorén och låter rätt nöjd med den saken.<br />
Tomas Alldahl
50-årskalas!<br />
Sesam och Tittut<br />
dubbelfirade<br />
Hurraropen skallade i den fullsatta Stora salen på Frölunda Kulturhus<br />
måndagen 22 ja<strong>nu</strong>ari. Anledningen var att stockholmska<br />
Dockteatern Tittut fyllde 30 och hade passat på att förlägga sin<br />
jubileumspremiär av Dollans dagis till Göteborg. Och samtidigt<br />
firade göteborgska Dockteater Sesam sina första 20 år.<br />
Frölunda kulturhus hade i anknytning till premiär och jubileum<br />
anordnat ett seminarium med de båda teatrarnas konstnärliga ledare,<br />
Ing-Mari Tirén från Tittut och Nasrin Barati från Sesam.<br />
Ing-Mari berättade fängslande om sin teaterbana som tog sin<br />
början hos Michael Meschke på Marionetteatern redan 1958,<br />
om hur hon och Eva Persson senare startade Dockteatern<br />
Tittut och om hur man utvecklat det fruktbara samarbetet<br />
med den italienska skuggspelsteatern Teatro Giocco Vita.<br />
Och under alla dessa år har Tittut troget hållit fast vid sin<br />
egen publikgrupp - ”de allra små”. Teatern har genom åren<br />
utvecklat en estetik och teaterpedagogik i syfte att låta teatern<br />
”höja sig till barnens förmåga till inlevelse och fantasi”.<br />
Nasrin Barati presenterade Sesams tjugoåriga historia genom<br />
ett bildspel kring teaterns repertoar, från det första (svartvita)<br />
skuggspelet Fiskarens historia från 1987. Publiken<br />
fick också möta figurer ur den senaste barnproduktionen<br />
Prins Rama (baserad på berättelser ur det indiska eposet<br />
Ramayana ). Sesam har spelat mycket barnteater genom åren,<br />
men också haft en del av repertoaren riktad till vuxna. Nasrin<br />
Barati tycker sig dock fortfarande få kämpa mot vuxnas fördomar<br />
kring dockteatern som konstform, trots teaterns framgångsrika<br />
uppsättningar av Ett drömspel, Trollflöjten, Eldfågeln och<br />
Lorcaprogrammet Skuggan av min själ.<br />
Rapporterat för Dockteatern av<br />
Blanka Kaplan<br />
7
På upptäcktsfärd<br />
med Roman Paska<br />
Marionetteatern förbereder Ett drömspel<br />
Här följer några av mina observationer och anteckningar från<br />
de två väldigt innehållsrika veckorna. Jag vill förtydliga att<br />
det är mina tankar och tolkningar, och att Roman kanske menade<br />
något annat än hur jag uppfattade det han sa och<br />
det vi gjorde.<br />
Roman började med att beskriva sina funderingar och<br />
tankar kring pjäsen och hur vi kunde närma oss den.<br />
Han hade en struktur som han ville testa, samtidigt<br />
som han var öppen för förslag och ändrade förutsättningar<br />
under arbetets gång. Han skapade en öppen och<br />
flexibel atmosfär för oss deltagare, även om jag också<br />
hade stunder då jag tyckte det var svårt att förstå hur<br />
han tänkte. Något som jag tror de andra kan hålla med<br />
om.<br />
Spöksonaten 1992 /93<br />
foto:Karl Gabor<br />
I förra <strong>nu</strong>mret av Dockteatern presenterade vi Marionettteaterns<br />
samarbete med den amerikanske regissören Roman<br />
Paska kring vårens uppsättning av Ett drömspel.<br />
Här följer fortsättningen: Sara Bexell rapporterar från<br />
en workshop i höstas med Paska och ensemblen.<br />
I nästa <strong>nu</strong>mmer återkommer vi med en presentation av<br />
själva föreställningen.<br />
I slutet på september hade jag glädjen att få medverka i en två<br />
veckor lång workshop med Roman Paska och hans förberedande<br />
arbete med Ett drömspel, som ska sättas upp i samarbete<br />
med Marionetteatern i april. Som den kunskapstörstande<br />
elev jag är (jag går just <strong>nu</strong> mitt tredje och sista år på dockteaterlinjen<br />
vid Central School of Speech and Drama i London),<br />
var det med stor glädje och spänd förväntan jag anlände till<br />
Teaterhögskolan i Stockholm där vi skulle hålla till.<br />
Syftet var att testa idéer som Roman hade om hur Ett drömspel<br />
kan iscensättas med hjälp av dockor i olika former,<br />
dockspelare och dansare. Ett drömspel har länge varit en av<br />
mina favoritpjäser och på min näthinna finns bilderna kvar<br />
från Robert Wilson fantastiska uppsättning på Stockholms<br />
Stadsteater. Nu skulle det bli spännande att se vilka bilder<br />
Roman hade och hur hans tankar om denna drömska och<br />
innehållsrika pjäs kan förverkligas genom dockans och objektets<br />
estetik.<br />
KONCEPTET<br />
Roman ser texten som en förlaga till pjäsen. Den är en<br />
nyckel och en startpunkt för en ny pjäs. Han ville testa<br />
hur vi kunde förvandla spelrummet. Hur kan scenen bli<br />
en plats där en sak plötsligt blir något annat, en plats plötsligt<br />
förvandlas till en annan Han ville se hur vi kunde animera<br />
och visualisera texten på olika sätt. Iscensätta texten helt enkelt,<br />
om man <strong>nu</strong> kan beskriva det som enkelt.<br />
För att göra det här lite mer begripligt för oss, så arbetade vi<br />
utifrån ett koncept som var följande:<br />
Ett drömspel innehåller över femtio roller, och tanken är att<br />
vissa spelas av dockor och andra av skådespelare eller objekt.<br />
Handlingar och rörelser äger alltså rum på tre olika plan /<br />
nivåer:<br />
- det mänskliga planet<br />
- dockor<br />
- små figurer i lera (stela objekt)<br />
Roman var inspirerad av tanken på en liten teater i den stora:<br />
ett drömspel som tog plats i olika världar, stora så väl som<br />
små. Därav blandningen av dockor, skådespelare och objekt.<br />
Genom att röra sig mellan de olika nivåerna kan man skapa<br />
ett drömskt tillstånd och ge känslan av att karaktärerna färdas<br />
genom olika världar och tider. Konceptet var också att föreställningen<br />
ska ha inslag av performance-konst, nästan som<br />
en installation som tar plats inför publikens ögon. Ingenting<br />
ska döljas för publiken, allt ska redovisas.<br />
SPELSTIL OCH FORM<br />
Roman var väldigt intresserad av förhållandet mellan docka<br />
/ objekt och spelare. Han ville ge dockspelaren och dockan<br />
en relation utöver den att dockspelaren animerar dockan. Han<br />
ville skapa en illusion av att dockan har eget liv även utanför<br />
dockspelarens kontroll, och även utan att dockan animeras.<br />
8
Jag fann detta oerhört spännande och de två veckorna hade<br />
kunnat handla enbart om hur man kan utforska dessa möjligheter.<br />
Vi hade hela Drömspelet att ta oss igenom, så ”känna<br />
på” var mer vad som hanns med.<br />
Vi testade också idén att gå in och ut ur rollerna på ett avskalat<br />
och rakt sätt: ”Nu spelar jag en roll – <strong>nu</strong> blir jag någon annan.”<br />
Tanken är att ingenting ska gömmas för publiken.<br />
Strindbergs tema att allt är oändligt och går i cirklar ville Roman<br />
införliva genom att dra parallellen till teatern där samma<br />
föreställning upprepas kväll efter kväll. En liten evighetsmaskin<br />
i universums stora.<br />
Roman poängterade också vad han inte ville, och det var att<br />
skapa en föreställning som imiterade eller visade upp texten<br />
på scen. Representativ, bokstavlig eller naturalistisk teater är<br />
ingenting för Roman Paska. Han vill inte göra en iscensättning<br />
av August Strindbergs Ett Drömspel utan hitta den poetiska<br />
undertexten och på det viset skapa ett nytt Drömspel .<br />
Flera gånger uppkom frågan om vad Strindberg menade med<br />
en viss replik eller beskrivning i texten. Roman poängterade<br />
att han inte var så intresserad av vad Strindbergs vision eller<br />
intentioner var. Texten är till för att tolkas för oss och i den tid<br />
vi lever och de erfarenheter vi har. Texten är fristående från<br />
författaren.<br />
Man måste alltid fråga sig varför man vill berätta en historia<br />
på scen: Varför är det intressant att gestalta Är teatern<br />
den rätta platsen för historien att berättas<br />
Ha inga förut fattade meningar om texten när du omvandlar<br />
den till scenkonst, allt är möjligt!<br />
DOCKANS INRE LIV<br />
För att utveckla en form för föreställningen gjorde vi en övning<br />
där vi animerade leksaker (mjukis djur, barbiedockor och<br />
actiondockor). Men istället för att försöka skapa liv i tingen<br />
på ett så naturalistiskt sätt som möjligt, som dockspelare är<br />
lärda till, ville Roman att vi skulle uttrycka dockornas inre liv<br />
genom vår egen kropp, men samtidigt ha fokus på leksaken.<br />
Han ville få oss att inte falla i fällan att på ett bokstavligt<br />
vis gestalta liv. Utfallet blev en abstrakt tolkning av känslor<br />
genom dockspelarens kropp, men med fokus på det döda objektet,<br />
som på så sätt fick liv. Låter det klurigt Ja, det var det<br />
också, jag satt med rynkad panna och försökte få alla bitar att<br />
falla på plats både på ett teoretiskt och praktiskt plan. Fast det<br />
var svårt att förstå, känns det som att det är här som Romans<br />
storhet finns. Han har en väldig uppfinningsrikedom och ser<br />
längre än de ramar som dockteatern ofta håller sig inom. Vad<br />
betyder det att ge liv till ett ting eller en docka Roman visade<br />
mig ett sätt att närma mig dockan från motsatt håll (att låta<br />
tinget förbli o-manipulerat). Detta kan göra det minst lika<br />
levande som att på ett så naturalistiskt sätt ge dockan andning<br />
och inre liv. Det är hans idé om att dockan har sitt eget liv, en<br />
närvaro, utanför dockspelarens händer.<br />
På två veckor hann vi snabbspringa genom pjäsen och då och<br />
då stanna till för att fördjupa oss i någon av Agnes upplevelser<br />
på jorden. Roman guidade oss med förslag på stil, form och<br />
användandet av dockor och objekt. Musik av den amerikanske<br />
vikingen Moondog och postmoderna Steve Reich gav oss<br />
känslostämningar och impulser till handling.<br />
Jag hade två väldigt innehållsrika veckor som öppnade mina<br />
sinnen och tankar om vad dockteater kan vara. Min syn<br />
vidgades och min uppfattning om dockans kraft förstärktes.<br />
Nu ser jag med spänning fram emot våren och premiären på<br />
Stockholms Stadsteater. Vi ses där!<br />
Sara Bexell<br />
PS: Premiären på Marionetteaterns uppsättning av Ett drömspel<br />
äger rum på Stockholms Stadsteater den 12 april.<br />
Paska kommer närmast från uppsättningen av sin egen föreställning<br />
Beethoven in camera, som hade premiär i Wien i<br />
ja<strong>nu</strong>ari.<br />
foton: Sara Bexell<br />
9
POLITISK DOCKTEATER<br />
William Kentridge på Moderna Museet<br />
Trollflöjten. Kentridge’s scenografi förebild för modellteatern till Black Box.<br />
från internet: www.jameswagner.com<br />
När tänker Svenska Handelsbanken eller Nordea satsa<br />
pengar i politisk dockteater Och varför skulle de göra<br />
det<br />
Man kan fundera över vilka bevekelsegrunder Deutsche<br />
Bank haft för att satsa pengar i en dockteaterföreställning<br />
som Black box / Chambre Noir.<br />
Hur som helst: detta rasande angrepp på europeisk kolonialism<br />
visas från februari till april på Moderna Museet i<br />
Stockholm. Det har blivit en av vårens mest<br />
uppmärksammade konsthändelser.<br />
De datorstyrda mekaniska figurerna rör sig ut och in, samtidigt<br />
som hela scenrummet fylls av projektioner. Det skapar<br />
rörelse och ibland hisnande djup. Projektionerna är en serie<br />
metamorfoser med återkommande symboler för kolonialismen<br />
tankemönster: kartan och jordgloben. Där finns en<br />
megafon, eller kanske en lampa, som fungerar som ett slags<br />
konferencier i föreställningen. Där en passare som samtidigt<br />
är en man som fäktar med ett svärd. Där två oljeborrtorn med<br />
sina klubbliknande svänghjul. Plötsligt förvandlas tornen till<br />
två figurer som slår en tredje som ligger på marken.<br />
Titeln Black box / Chambre Noir är, som många redan påpe-<br />
1900-talet kommer bland mycket annat att gå till historien<br />
som folkmordens århundrade. Ett av de första iscensattes i<br />
<strong>nu</strong>varande Namibia 1904-06. Då var territoriet en del av det<br />
tyska kolonialväldet i Sydvästafrika. Ett uppror bland hererofolket<br />
slogs ned med stor brutalitet, varvid minst 75.000 människor<br />
mördades. En förövning inför vad som komma skulle.<br />
Först ser den ut som en ganska traditionell modellteater: ett<br />
enkelt proscenium bakom vilket visar sig finnas ett scenmaskineri<br />
med rår och lingångar (som på barockteatrarna), men<br />
som samtidigt är belamrat med diverse kablar, kopplade till<br />
datorer under själva scengolvet. Hela underverket är öppet<br />
så att åskådarna kan kika in på maskineriet före och efter<br />
föreställningen.<br />
Kung Ubu med Handspring. Regi: Kentridge foto: Ruphin Coudyzer<br />
10
kat, mångbottnad: den kan syfta på den ”svarta<br />
låda” som sitter i flygplanens cockpit, och som<br />
efter en katastrof kan hjälpa till att ge nödvändiga<br />
data för att förklara katastrofens orsaker. Den<br />
megafonliknande konferenciern kallar föreställningen<br />
ett ”sorgearbete”.<br />
Titeln syftar också på de första lådkamerornas<br />
”mörka rum”. Upphovet till det fotografi som<br />
skulle komma att bli den nya tidens sanningsvittne<br />
- och verklighetsförfalskning. Kentridges<br />
verk är inte bara en rasande protest mot kolonialism<br />
och förtryck. Det problematiserar också den europeiska upplysningstraditionens<br />
tro på för<strong>nu</strong>ft och rationalitet. Ett av de<br />
återkommande formelementen i Black box är de ”Totenliste”,<br />
”dödslistor”, som kolonisatörerna upprättade över sina offer.<br />
Kolumn efter kolumn av kameral pliktuppfyllelse.<br />
internationella konstvärlden. Inte lika känt<br />
är kanske att han också är en framfångsrik<br />
dockteaterregissör genom sitt samarbete med<br />
den sydafrikanska gruppen Handspring Puppet<br />
Company. Den grundades av Adrian Kohler<br />
1981. I början arbetade de med en i första hand<br />
pedagogiskt motiverad barnteater. Så småningom<br />
kom de att mer och mer inrikta sig mot<br />
en vuxenpublik. 1992 inledde man samarbetet<br />
med Kentridge med uppsättningen av Woyzeck<br />
from the Highveld,. Den visades på festivalen i<br />
Charleville, och blev världsberömd. Därefter har<br />
Kentridge och Handspring samarbetat i flera projekt.<br />
William Kentridge<br />
Black Box / Chambres Noir skulle ha gjort sensation på<br />
vilken dockteaterfestival som helst. Nu visas den i stället på<br />
konstmuseer världen runt. På Moderna Museet kan den ses<br />
fram till 15 april.<br />
Tomas Alldahl.<br />
Gå gärna in och kika på Handsprings hemsida.<br />
Den innehåller bilder och information om<br />
gruppens arbete och uppsättningar. Det blir<br />
ibland till små essäer. Mycket läs- och sevärt!<br />
http://handspringpuppet.co.za är adressen dit.<br />
Woyzeck from the Highveld,<br />
foto: Ruphin Coudyzer<br />
Folkmordet som framtidsprojekt.<br />
Kentridge är på många vis en modern och samtida konstnär.<br />
Samtidigt är det här urgammal och traditionell dockteater: publikplatserna<br />
är inte fler än 20, och stycket är 23 mi<strong>nu</strong>ter långt.<br />
Det är dockteater som på Shakespeares tid. De datorstyrda och<br />
mekaniska figurernas medvetet ryckiga och knyckiga rörelser<br />
(de förs helt och hållet utan någon dockspelare närvarande)<br />
kan också associera till den sortens mekaniska teatrar och<br />
dioramor som leder tillbaka ända till antikens Grekland.<br />
William Kentridge är sedan flera år en megastjärna i den<br />
The Tall Horse<br />
foto: Handspring Puppet Theatre<br />
11
Värt att läsa<br />
Bokrecensioner<br />
i samarbete med <strong>Unima</strong> Norge<br />
och <strong>Unima</strong> Danmark<br />
Toy Theatres<br />
Inge Sauer<br />
24 s.<br />
Klipp ut en framtidsteater!<br />
Inge Sauer har arbetat med modellteater som föreläsare och i barngrupper. I Toy Theatres sammanfattar<br />
hon sina erfarenheter och ett stort bildmaterial ger inspiration och lust att börja klippa i gamla bilderböcker.<br />
Toy Theatres är titeln på ett nyutkommet häfte om modellteater<br />
av Inge Sauer. Hon är tysk författare, föreläsare, recensent och<br />
specialiserad på bokillustrationer och modellteater, och har<br />
samlat sina erfarenheter kring hur det är att arbeta med barn<br />
och modellteater idag. Inledningvis finns en helt kort historik<br />
om modellteaterns historia, och nog förtjänar det att påpekas<br />
att det var en så vanlig och folkligt spridd teaterform långt<br />
in på 1900-talet. Häftet är på engelska och utgivet med stöd<br />
av kulturrådet i finska Lappland, Rovaniemi, i samband med<br />
International Solo Puppet Festival där i augusti förra året.<br />
Merparten av häftet handlar om hur barn och vuxna kan<br />
arbeta med modellteater tillsammans, och ett omfattande<br />
bildmaterial ger inspirerande förslag. Att ljussättningen, om<br />
så bara med en ficklampa, är det som får små “hemgjorda<br />
scener att skina som juveler”. Att omfattande ma<strong>nu</strong>s sällan<br />
blir lyckade, utan att korta eller improviserade texter blir bäst.<br />
Att bilderböcker är en utmärkt bas för en modellteaterförest<br />
ällning: klipp ut figurer och bakgrunder från boksidorna och<br />
animera gamla läsfavoriter! Likaså kan foton användas som<br />
modellteaterfigurer.<br />
Som all annan dockteater är modellteatern gränsöverskridande:<br />
libretto, ljus, musik, rörelse och rytmik och dramaturgi.<br />
Arbetsuppgifterna för att göra en modellteater blir skiftande<br />
och passar olika barn i en barngrupp. Cirkus, Karneval,<br />
Djungel, Akvarium, Framtiden – bilderna ger förslag på<br />
samtida teman för modellteater för “moderna” barn, men som<br />
svarar mot klassiska drag i bildteatern: dramatik, spänning,<br />
variation och special effects. Kanske är det dags för en<br />
renässans för en billig, demokratisk och gränslös teaterform!<br />
Margareta Sörenson<br />
12
Också om detta må vi berätta …<br />
Ny bok om dockteatern i Theresienstadt<br />
som gåva till UNIMA Sveriges medlemmar<br />
En resväska med några triviala vardagsföremål: skjorta, necessär,<br />
glasögon. Barnkläder.<br />
Lösryckta ur sitt sammanhang berättar de ingenting. Men i<br />
montrarna på Judiska Museet i Prag blir varje föremål mättat<br />
av betydelser. De upphör att vara ting, för att förvandlas till<br />
stumma vittnen över Förintelsen.<br />
Besökarna på det överfyllda museet rör sig stilla och tyst i den<br />
dallrande sommarhettan. Särskilt framför en av montrarna är<br />
det hela tiden fullt. Många blir stående länge framför glaset,<br />
jag ser inget annat än deras ryggar. Men när de till sist vänder<br />
sig om för att gå vidare, märker jag att några av dem har tårar<br />
i ögonen. Jag får vänta länge innan jag försiktigt lyckas tränga<br />
mig fram till montern, nyfiken på vad som väckt så starka<br />
känslor.<br />
Orörliga i sina trådar hänger där några slitna marionettdockor.<br />
Theresienstadt, några mil norr om Prag, fungerade under<br />
andra världskriget som transitläger. Här samlade den tyska<br />
ockupationsmakten ihop den judiska befolkningen i väntan på<br />
vidare transport österut, till Auschwitz och andra förintelseläger.<br />
Under en kort period kom Theresienstadt att fungera som<br />
propagandakuliss för nazisterna. Hit inbjöds representanter<br />
för bl.a. Röda Korset för att på plats studera den ”humana”<br />
behandlingen av judarna.<br />
För ghettots invånare kunde väntan bli lång. Många av dem<br />
var konstnärer och intellektuella. Trots de förhållanden<br />
som rådde, lyckades de bygga upp ett fullständigt unikt och<br />
blomstrande kulturliv med konserter och konstutställningar,<br />
opera och teater. En del av det som framfördes var dockteater.<br />
Om denna dockteater har <strong>nu</strong> Blanka Kaplan skrivit en bok:<br />
Dockteater bakom taggtråd. Kulturens kamp mot ondskans<br />
våld i Theresienstadts ghetto 1941-45.<br />
Till det yttre formatet en liten skrift. Innehållet, däremot,<br />
har en specifik vikt som ger den samma tyngd som tjockare<br />
avhandlingar.<br />
Den 27 ja<strong>nu</strong>ari presenterades boken på Frölunda Kulturhus i<br />
Göteborg. Datumet var väl valt, med tanke på att dagen <strong>nu</strong>mera<br />
högtidlighålls som Förintelsens minnesdag.<br />
Det är Dockteaterbiblioteket och Frölunda kulturhus som<br />
tillsammans med andra (däribland UNIMA Sverige) givit de<br />
ekonomiska möjligheterna till publiceringen av boken.<br />
Det var därför Annette Cegrell-Sköld från Frölunda Kulturhus,<br />
som tillsammans med Kate Thorlid, denna kväll hälsade<br />
publiken välkommen. De inledde med en kort introduktion<br />
till själva dockteaterbibliotekets verksamhet . Bl.a. kunde de<br />
berätta att man fått nya och större lokaler för samlingen av<br />
dockteaterlitteratur.<br />
Sedan introducerade man författaren Blanka Kaplan. Hon<br />
berättade om bakgrunden till bokens tillkomst, och om sitt<br />
omfattande forskningsarbete.<br />
Det fanns redan tidigare ett litet häfte på tjeckiska och med<br />
samma titel som den <strong>nu</strong> utgivna boken. Det var författat av<br />
Eduard Vavruska och utgivet i Prag 1989. Blanka Kaplan<br />
(själv av tjeckiskt ursprung) fick den lilla boken en gång från<br />
dockteatermuseet i Chrudim i Tjeckien. Hon har <strong>nu</strong> byggt vidare<br />
på denna framställning, och kompletterat den med nytt<br />
material, bl.a. ett par unika intervjuer med två överlevande<br />
kvinnor från Theresienstadt. Arbetet med boken har skett här<br />
i Sverige, men också genom arkivstudier i Prag och Terezin<br />
(det tjeckiska namnet på Theresienstadt), samt i Israel.<br />
Bakom kulturverksamheten i Theresienstadt låg, som Blanka<br />
Kaplan säger, ”en önskan att så långt det <strong>nu</strong> var möjligt kompensera<br />
barnen för den barndom som bestulits dem, och för<br />
den livsfientliga miljö där de tvingades leva.”<br />
Åren 1941-45 passerade omkring 15.000 barn ghettot. Endast<br />
ett hundratal av dem överlevde kriget. För många av alla dessa<br />
barn var dockteatern i Theresienstadt deras livs första och<br />
sista teaterupplevelse.<br />
Boken Dockteater bakom taggtråd presenteras utförligare i<br />
ett kommande <strong>nu</strong>mmer av Dockteatern. Alla UNIMA Sveriges<br />
medlemmar kommer också att få skriften som gåva.<br />
Den kommer att delas ut till de medlemmar som närvarar<br />
vid årsmötet i Alingsås. Övriga medlemmar kommer att få<br />
sig tillsänt ett exemplar i samband med föreningens nästa<br />
medlemsutskick.<br />
Tomas Alldahl<br />
Blanka Kaplan gratuleras till bokutgivningen<br />
foto: Iwona Wadolowska<br />
13
till andra, flyttades arkivet till Teatermuseet. Till fromma för<br />
framtida forskningsmödor.<br />
Det fina diplomet ska vi så småningom låta arkivera på<br />
Teatermuseet. Så kanske vi får ett diplom till (som vi kan låta<br />
arkivera).<br />
Dockteater – vad är det<br />
Så löd rubriken för den kurs, omfattande 5 högskolepoäng,<br />
som hölls inom ramen för kursverksamheten vid Teaterhögskolan<br />
i Stockholm.<br />
Kursen påbörjades i slutet av november 2006 och avslutades<br />
med examination den 8 februari <strong>2007</strong>. Den var utformad som<br />
en praktisk och teoretisk introduktion till dockteaterns värld<br />
och riktade sig till professionella skådespelare och mimare.<br />
Kurslärare var Helena Nilsson och Margareta Sörenson och<br />
kursens målsättning var att ge deltagarna en orientering i vad<br />
dockteater kan vara: att synliggöra dockans möjligheter som<br />
uttrycksmedel och att skänka inspiration till den som vill berätta<br />
med dockor.<br />
Förutsättningarna för att Teaterhögskolan vill följa upp med<br />
en fortsättningskurs ser mycket gynnsamma ut.<br />
Snart i en brevlåda nära dig<br />
Den rör inte bara sig, utan även oss alla - internationella<br />
UNIMA:s påkostade tidskrift E pur si muove (vilket alltså<br />
ska uttydas ”och likväl rör den sig”). Senaste utgåvan gjorde<br />
vi reklam för redan i vårt förra <strong>nu</strong>mmer av Dockteatern . Där<br />
lobbade vi också för att UNIMA Sveriges styrelse skulle ta ett<br />
initiativ och subventionera inköp för dem som önskar skaffa<br />
sig ett exemplar.<br />
Och si! Det gjorde styrelsen! Magasinet kostar därför - inklusive<br />
färgbilder och porto - blygsamma 100 kronor.<br />
Beställ per mail till info@unima.se.<br />
Skriv vad saken gäller - och din postadress, förstås.<br />
Snabba expedieringar har aldrig varit UNIMA:s starka sida,<br />
men förr eller senare (troligen det senare) har du en ovanligt<br />
läsvärd och tjusig tidskrift i brevlådan!<br />
Arkiverat och diplomerat<br />
Från Sveriges teatermuseum har kommit ett diplom som tack<br />
för tidigare levererat arkivmaterial från UNIMA Sverige.<br />
Föreningens arkiv fanns förut hos Karl-Erik och Margareta<br />
Lindgren på Picknickteatern, men i samband med att de för<br />
några år sedan överlät ordförande- respektive redaktörsposten<br />
Jodå det är sant. KUR har flyttat från sin fina gula länga till Filmhuset!<br />
Prisa KUR!<br />
Här kommer skatteåterbäringen!<br />
På årets lista över fria teatergrupper som erhåller olika slags<br />
verksamhetsbidrag från Kulturrådet, återfinns inte mindre än<br />
sju UNIMA-grupper. Fyra av dessa erhåller (eller innehar<br />
sedan tidigare) det åtråvärda 3-åriga produktionsbidraget, i<br />
varierande storlek: 4:e Teatern, Dockteatern Tittut, Dockteater<br />
Sesam och Dockteaterverkstan i Osby. Ytterligare tre<br />
tilldelas enstaka produktionsbidrag: Snickarteatern i Tibro<br />
(såvitt vi förstår en nykomling bland de KUR-stödda dockteatergrupperna<br />
- välkommen!), Staffan Björklunds Teater och<br />
Teater Spektaklet.<br />
14
En ansökan från Hedmans Teater bordlades, vilket väl torde<br />
betyda åtminstone en strimma av hopp för framtiden. Ytterligare<br />
fyra dockteatergrupper hade sökt, men fann denna gång<br />
inte nåd inför Kulturrådets granskande blickar.<br />
Sammanlagt var det 12 grupper ur UNIMA- och dockteaterfamiljen<br />
som sökt (tre fler än förra gången, om vi räknat<br />
rätt).<br />
Signe Birkbøll och Staffan Björklund svarar för text och dramaturgi.<br />
Scenografi och dockor av Enid Björklund, och musik<br />
av Lars Fjeldmose. Regisserat har Erik Olsen gjort.<br />
Under festivalen i Tunisien gav teatern också ett seminarium<br />
om sitt projekt ”Pegasus trädgård” - om hur kultur och ekologi<br />
kan hänga samman.<br />
Marionettmuseet utomlands<br />
Stiftelsen Marionettmuseet har, trots diverse svårigheter<br />
och mothugg, haft ett produktivt år, rapporterar museets<br />
förutvarande intendent Elisabeth Beijer. Under hösten 2006<br />
arrangerades två stora utställningar utomlands: en i Puppentheater-Museum<br />
Berlin med anledning av Michael Meschkes<br />
75-årsdag. En annan utställning ägde rum i Patras, Grekland,<br />
som under 2006 har varit Europas kulturhuvudstad. I dessa<br />
utställningar ingick förutom dockor m.m. även stora porträtt<br />
av teaterfigurer, skapade av fotografen Michael Kersten från<br />
Schweiz, samt visning av chromaky-post-production (på filmduk)<br />
av Helene Berg från Stockholm.<br />
Den 14 juli 2006 delades det internationella dockteaterpriset<br />
”Prix Michael Meschke” på 5.000 Euro ut för första gången.<br />
Den tilldelades Antigoni Peroussi, lektor vid Athens universitet<br />
”för hennes uppmuntran av nya generationer dockspelare<br />
och för att ha infört dockteaterutbildningen vid Athens universitet”.<br />
Priset är planerat att delas ut vartannat år.<br />
Folk och fä i Pegasus Trädgård<br />
foto: Sten Yngve Johansson<br />
Internettips<br />
Äntligen finns även Ånd i Hanske på nätet.<br />
Nummer 4/2006 hittar du på www.unima.<strong>nu</strong><br />
Den Lycklige Bonden<br />
Lycklig bonde till Afrika<br />
foto: Sten Yngve Johansson<br />
Om du undrar vem som är upphovsman (-kvinna)<br />
till vår surfande vän härovan så kan vi avslöja att<br />
hon heter Camilla Eriksson och bor i San Francisco,<br />
där hon livnär sig som tecknare. På hennes hemsida<br />
kan man hitta tiotusentals små roliga figurer att<br />
ladda hem. Gratulationskort till e-postgratulationer<br />
och mycket annat finns också. www.millan.net är<br />
adressen.<br />
Staffan Björklunds Teater från skånska Hög var inbjuden till<br />
festivalen i Nabeul i Tunisien med sin föreställning Den lycklige<br />
bonden . Föreställningen grundar sig på en humoristisk<br />
folksaga från Balkan, och spelas med mycket enkla dockor,<br />
egentligen bara några vedträn med lite tyg på. Den har redan<br />
blivit en favorit på internationella festivaler, och har spelats i<br />
Ryssland, Tyskland, Danmark, Tjeckien och Vietnam!<br />
15
FESTIVALER!<br />
2 - 12 april 2008 hålls UNIMAs nästa världskongress. Denna gång i Perth i<br />
Australien.<br />
Det börjar bli dags att välja styrelse till internationella UNIMA. Före den 15<br />
juli ska förslag på kandidater skickas in till Generalsekretariatet. Kandidaterna<br />
behöver inte vara verksamma i någon styrelse, men måste förstås vara medlemmar<br />
i UNIMA.<br />
Sverige för en dialog med övriga nordiska länder för att kunna föreslå gemensamma<br />
kandidater från Norden. Vår ordförande Helena Nilsson håller kontakt<br />
med K<strong>nu</strong>t Alfsen i UNIMA Norge, som är kontaktperson för ev. gemensamma<br />
nordiska kandidater.<br />
Eftersom många medlemmar kanske kommer att vilja resa till Perth, har styrelsen<br />
för UNIMA Sverige diskuterat möjligheten att anordna gemensam resa för<br />
att få ner kostnaderna.<br />
Håll dig informerad genom Dockteatern samt på UNIMA Sveriges hemsida<br />
www.unima.se<br />
14 - 19/4 THE INTERNATIONAL FES-<br />
TIVAL OF SOLO PUPPETEERS<br />
Lodz, Polen<br />
http://www.arlekin.lodz.pl/angielskie/<br />
Efestiwal.html<br />
6 - 14/4 Bath International Puppet Festival <strong>2007</strong> - Bath UK<br />
http://www.theatreroyal.org.uk/egg/puppetfestival07.html<br />
23 - 29/4 Biennale Internationale des Arts de la Marionnette - Paris Fankrike<br />
http://www.theatredelacite.com/index2.phpidStarter=10879<br />
Maj International Istanbul Puppet Festival<br />
http://www.istc.org/sisp/index.htmfx=event&event_id=112875<br />
27/5 - 3/6 11 th WORLD FESTIVAL OF PUPPET ART PRAGUE <strong>2007</strong><br />
http://www.puppetart.com/festival.htm<br />
29/5 - 2/6 Stamsund Internasjonale teaterfestival <strong>2007</strong>, Stamsund, Norge<br />
http://www.stamsund-internasjonale.no/<br />
26/6 - 1/7 Internationaal Poppentheater Festival <strong>2007</strong> - Dordrecht NL<br />
http://www.poppentheaterfestival.nl/index.phppage=static&id=5<br />
8 - 15/5 TITIRIMUNDI<br />
Segovia, Spanien<br />
http://www.titirimundi.com/<br />
2 - 20/10 INTERNATIONAL PUPPET FESTIVAL OF WALLONIA<br />
Nimy (Mons), Belgien<br />
http://www.opt.be/informations/events/EN/E/33744.html<br />
November Umeå dockteaterfestival<br />
16
En väldigt kort festival!<br />
13/5 kl.11.00 Covent Garden Mayfayre and Puppet<br />
Festival - London England<br />
http://www.punchandjudy.com/coventgarden.htm<br />
13 - 24/6 The O’Neill Puppetry Conference<br />
Waterford, Connecticut, USA<br />
http://www.oneillpuppetryconference.com/<br />
index2.html<br />
12 - 13/8 Puppets Up<br />
Almonte, Ontario, Canada<br />
http://www.puppetsup.ca/<br />
17 - 20/5 THEATRE IN THE SUITCASE<br />
Viljandi, Estland<br />
http://www.viljandi<strong>nu</strong>kuteater.ee/eng/index.html<br />
30/5 - 3/6 International Adult Puppet Festival<br />
of Pécs - Pécs, Ungern<br />
http://www.bobita.hu/main.phplang=ENG<br />
&disp=add_me<strong>nu</strong>&ID=20<br />
11 - 19/9 The International Puppet Festival<br />
Ireland - Monkstown, Co. Dublin Irland<br />
http://www.lambertpuppettheatre.com/lambert/<br />
home/index.htm<br />
F<br />
17
kalendariet<br />
KURSER & WORKSHOPS:<br />
8 - 11/11 Festival of Wonder - Silkeborg, Danmark<br />
http://www.dukketeaterfestival.dk/default.html<br />
Se en trailer från en av de deltagande grupperna på<br />
http://www.gaiateatro.com/video_english.htm<br />
* * * * *<br />
Internettips<br />
Grimslövs Folkhögskola (i södra Småland):<br />
KURS I DOCKTEATER<br />
Förmiddagarna används till att tillverka ett dockhuvud i<br />
papier maché. Skulptering, gjutning i styckform, kashering<br />
i form, montering, ytbehandling och målning. Eftermiddagarna<br />
består av spelövningar med enkla handdockor och<br />
bordsdockor samt en presentation av olika dockteaterformer<br />
och historik.<br />
Lärare: Erik Häger, dockmakare och dockspelare i Dockteaterkollektivet.<br />
Har också arbetat bl.a. för Riksteatern, Dockteater<br />
Sesam och Zentropa Film.<br />
Tid: 2 - 6 juli <strong>2007</strong><br />
Pris: 2.900 kronor inkl. kost och logi. Materialkostnader<br />
tillkommer.<br />
Anmälan senast den 15/5, <strong>2007</strong> Beställning av program &<br />
ansökningsblankett.<br />
Grimslövs folkhögskola, 340 32 Grimslöv Tel: 0470-76370<br />
eller fh-grimslov@ltkronoberg.se<br />
Dockteatern Tittut:<br />
* * *<br />
PÅ ANDRA SIDAN SKÄRMEN -<br />
skuggspelsteaterns tekniker och språkformer<br />
Commedia Gillet<br />
foto: Internet<br />
Tips om mask och docktillverkning.<br />
Augusto Cabrera på Commedia Gillet har startat en sajt på<br />
nätet där han hoppas att alla som är intresserade av mask- och<br />
docktillverkning skall bidraga med tips och råd. Ett lovvärt<br />
initiativ och vi önskar Augusto lycka till.<br />
Den reklamfinansierade sajten finns på<br />
www.masker.ning.com<br />
Dockteatern Tittut arrangerar en workshop med den italienske<br />
regissören Fabrizio Montecchi, en av Europas ledande<br />
skuggspelsregissörer. Workshopen vänder sig till professionellt<br />
verksamma dockspelare, skådespelare, regissörer och<br />
scenografer som vill utforska och få kunskap om skuggspelets<br />
tekniker och möjligheter.<br />
Tre teoretiskt-praktiska halvdagar som ger en introduktion till<br />
den samtida skuggspelsteaterns tekniker och språkformer.<br />
18
Datum: 1 – 3 juni <strong>2007</strong><br />
Tid: 15:00 – 18:00<br />
Plats: Dockteatern Tittut, Lundagatan 33, Stockholm<br />
Antal: Max 12 deltagare<br />
Språk: Italienska med tolk.<br />
Kostnad: 1 700 kr<br />
Anmälan: Rekvirera anmälningsblankett från Dockteatern<br />
Tittut 08-720 75 99 eller<br />
info@dockteaternttitut.se<br />
PÅ REPERTOAREN:<br />
* * *<br />
Institut International de la Marionnette<br />
(Charleville, Frankrike):<br />
FAIRY TALES: theatre of the subconscious<br />
Worskhop dircted by Ilka Schönbein, Theater Meschugge<br />
(Germany), in collaboration with Mary Sharp, Full Circle<br />
Company<br />
During this workshop the puppeteer Ilka Schönbein will<br />
explore a particular dimension of the fairy tale, with special<br />
reference to tales from the Brothers Grimm. Whereas fairy<br />
tales are too often considered simply as fantastic stories for<br />
children, deeper study and reflection on their roots may reveal<br />
hitherto unknown aspects of our minds and personalities.<br />
Instead of exteriorising the fable by illustrating it, participants<br />
will try and express their own ”internal drama”.<br />
20 August - 8 September <strong>2007</strong><br />
Number of participants: 10<br />
Working language: English<br />
Workshop fee: 1.200 Euro<br />
Deadline for applications: 16 April<br />
Institut Internationale de la Marionnette<br />
7 Place Winston Churchill<br />
0800 Charleville-Mézière<br />
France<br />
Tel.: 0033 (0) 3 24 33 72 50<br />
institut@marionnette.com<br />
Site: www.marionnette.com<br />
Dockteater Sesam, Göteborg:<br />
GASELLPOJKEN<br />
En liten pojke faller av en kamel mitt i öknen. Han adopteras<br />
av en flock gaseller....<br />
En multimediaföreställning om det verkliga livet!<br />
För barn fr. 6 år<br />
Ma<strong>nu</strong>s: Johan Franzon<br />
Regi: Nasrin Barati<br />
Dockor: Nikki Lindroth Bahr<br />
Spelas under april<br />
Mira och farfar Åke<br />
För barn 2-5 år<br />
Ma<strong>nu</strong>s och regi: Nasrin Barati<br />
Dockor: Eva von Hofsten<br />
Spelas under maj och juni<br />
Biljetter och info: 031 24 80 24<br />
info@teatersesam.se<br />
* * *<br />
* * *<br />
Vill du att din föreställning<br />
skall synas här Mejla då till<br />
redaktionen@unima.se<br />
19
B - föreningsbrev<br />
PORTO BETALT<br />
Returadress: UNIMA Box 161 98, 103 24 Stockholm<br />
Skisser till några av figurerna i dockteaterföreställningen ”Linné och Växtfolket” från Ådalens DockteaterCentrum<br />
tecknade av Jonna Grimstoft.<br />
Läs om pjäsen på www.dockteatercentrum.com