Biomedicinska analytiker i polisens tjänst
Biomedicinska analytiker i polisens tjänst
Biomedicinska analytiker i polisens tjänst
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Biomedicinska</strong> <strong>analytiker</strong><br />
i <strong>polisens</strong> tjänst<br />
6 Laboratoriet 1/2010
Av Bengt tAndBerg<br />
<strong>Biomedicinska</strong> <strong>analytiker</strong> kallas<br />
ibland för vårdens detektiver – de<br />
som tar fram fakta för att dra slutsatser<br />
och lösa problem. Men det finns<br />
nog inga biomedicinska <strong>analytiker</strong> där<br />
liknelsen med detektiver är så relevant<br />
som för Carina Grönlund och Peter<br />
Jönsson. De arbetar på tekniska roteln<br />
vid polisen i Eskilstuna.<br />
”Det här är ett drömjobb”, säger de<br />
samstämmigt. För båda två har arbete<br />
på kriminaltekniskt labb funnits i planerna<br />
långt innan de började på drömjobbet.<br />
Arbetet handlar framförallt om att<br />
finna och säkra spår från brottsplatser –<br />
fingerspår, skospår, fotspår, verktygsspår,<br />
hårstrån, fibrer, blod, sekret och<br />
mycket annat som kan vara av intresse<br />
för brottsutredningar. Men att analysera<br />
spåren överlåter de i stort sett till andra,<br />
t ex på SKL (Statens Kriminaltekniska<br />
Laboratorium). Spårsäkringen kan<br />
beskrivas som preanalys, där spåren<br />
framkallas, granskas och dokumenteras<br />
så väl som möjligt för senare analys och<br />
utvärdering.<br />
– Många av teknikerna vi använder<br />
är i grunden väldigt gamla. Den äldsta,<br />
som är fingeravtrycksidentifiering, är så<br />
gammal som från slutet av 1800-talet.<br />
Men de har ju utvecklats sedan dess,<br />
säger Carina.<br />
När Carina och Peter demonstrerar<br />
labbet visar det sig att mycket handlar<br />
om fingeravtryck, eller fingerspår som<br />
de säger på fackspråk. Att de hellre talar<br />
om spår har sin förklaring.<br />
– Det är sällan man hittar kompletta<br />
avtryck. Oftast är det endast delar av<br />
avtrycken och mer eller mindre tydliga,<br />
förklarar Peter.<br />
FiNgerspåreN säkrAs med olika tekniker<br />
beroende på olika faktorer, framförallt<br />
om spåren finns på porösa material<br />
(t ex papper) eller icke-porösa (t ex<br />
metall). Mest klassiskt är att framkalla<br />
fingerspår med kolpulver med en pensel<br />
som kallas för zephyrpensel. Denna<br />
pensel består av ytterst fina hår som inte<br />
skadar de minimala spåren från fingrarnas<br />
papillarlinjer. Denna metod<br />
används för ”färska fingerspår”, dvs<br />
sådana som inte är äldre än några dagar.<br />
Sedan görs den slutliga säkringen av<br />
spåren med en kamera eller specialgjorda<br />
tejper.<br />
– Om fingerspåren är äldre än några<br />
dagar och finns på icke-porösa föremål,<br />
t ex ölburkar, används andra metoder.<br />
Den vanligaste av dessa är CNA-metoden<br />
(Cyanoakrylat) där vi använder lim<br />
som värms upp och förångas. Detta sker<br />
i ett CNA-skåp med hög luftfuktighet<br />
(70 %) och då bildas det en polymer på<br />
fingerspåren som då framkallas, säger<br />
Peter.<br />
För framkallning av fingerspår på<br />
porösa material som t ex papper<br />
används vanligtvis ninhydrinmetoden<br />
som utvecklades i Sverige i början av<br />
50-talet. När ninhydrin reagerar med<br />
aminer uppkommer en lilafärgad polymer<br />
i fingerspåren. Med den metoden<br />
har fingerspår som varit mer än 40 år<br />
gamla kunnat framkallas.<br />
Det finns också ett antal specialmetoder<br />
för att framkalla väldigt svaga fingerspår.<br />
En av dem (VMD – Vacuum<br />
Metal Detection) bygger på att färga<br />
föremålet svart, varpå avtrycket syns<br />
som ljusa linjer. Det sker i en vakuumkammare<br />
där först guld förångas och<br />
avsätts som en hinna på metallytan,<br />
även under fingerspåren. Sedan förångas<br />
zink på samma sätt, men utan att<br />
tränga genom fingerspåren binder zinkatomerna<br />
till guldet och bildar en svart<br />
yta som täcker föremålet, så när som på<br />
guldytan under fingerspåren. Spåren<br />
kommer då att framträda som ljusa linjer<br />
mot en svart bakgrund. Men den<br />
metoden använder de inte i Eskilstuna.<br />
– När vi väljer vilken metod vi ska<br />
använda måste vi tänka igenom vad<br />
som har hänt med provmaterialet och i<br />
vilket skick det är. Att man alltid måste<br />
tänka igenom alla steg innan man börjar<br />
utföra dem gör att jobbet blir väldigt<br />
roligt.<br />
För DNA-ANAlyser är blodfläckar<br />
vanligt. Men det kan vara svårt att med<br />
blotta ögat skilja blodfläckar från andra<br />
”blodlika besudlingar” som det heter på<br />
Carinas och Peters yrkesjargong. En<br />
vanlig test för att skilja ut dessa blodlika<br />
besudlingar är att droppa en blandning<br />
av leukomalakitgrönt och väteperoxid<br />
på fläcken. Då färgas blod med<br />
en blågrön färg. För den testen behövs<br />
en minimal mängd blod. Peter demonstrerar<br />
det med att vika en papperslapp<br />
så att den bildar en spets som han sticker<br />
i en torkad blodfläck. En knappt synlig<br />
blodrest fastnar då i spetsen. När han<br />
Carina Grönlund ”topsar” en metallburk<br />
för att framkalla fingeravtryck.<br />
sedan droppar leukomalakitgrönt på<br />
den bildas en tydlig blågrön fläck.<br />
Den minsta mängd DNA som behövs<br />
för en vanlig PCR motsvarar knappt<br />
100 celler. Men det finns också möjligheter<br />
att analysera DNA från endast<br />
cirka tio celler. Då används metoden<br />
Med ninhydrinmetoden har<br />
fingerspår som varit mer än<br />
40 år gamla kunnat framkallas<br />
LCN (Low Copy Numbers) som i princip<br />
innebär en PCR med ytterligare<br />
några kopieringscykler. Vid mordet på<br />
Anna Lind kunde gärningsmannen bindas<br />
till mordvapnet med den metoden.<br />
Då var LCN så nytt för SKL att de<br />
skickade materialet till England. Ett<br />
problem med den metoden är att den är<br />
ytterst känslig för kontaminering. Säkringen<br />
av sådana prover måste därför<br />
vara extra omsorgsfull. De som utför<br />
säkringen måste ibland själva lämna<br />
DNA-prover som körs parallellt för att<br />
säkerställa att det inte är deras DNA<br />
som kopieras från provet. De slutliga<br />
analyserna på SKL utförs i särskilda<br />
renrum. LCN används endast vid grova<br />
brott såsom mord, grovt rån, grovt<br />
sexualbrott och grovt narkotikabrott.<br />
Förutom blodprover analyseras DNA<br />
från t ex hår om roten finns med, spermier,<br />
vaginalsekret, saliv, snor och ben.<br />
Mycket av det kriminaltekniska arbetet<br />
Laboratoriet 1/2010 7
Beslagen som kommer till labbet har<br />
gjorts av poliser eller kriminaltekniker.<br />
En kriminaltekniker är normalt en polis<br />
som har vidareutbildat sig men ett fåtal<br />
har annan bakgrund och Carina Grönlund<br />
är den enda biomedicinska <strong>analytiker</strong>n<br />
som har gått den utbildningen.<br />
– Några som gick utbildningen undrade<br />
vad jag som inte är polis hade där<br />
att göra. Det finns en inställning att man<br />
måste ha varit patrullerande polis under<br />
en längre tid år för att kunna arbeta som<br />
kriminaltekniker. Men efter ett tag<br />
insåg de att jag kunde tillföra en annan<br />
kompetens.<br />
Men hennes bakgrund gör ändå att<br />
hon är begränsad. Eftersom hon inte är<br />
polis får hon inte bära vapen, eller<br />
självskydd som yrkesjargongen lyder,<br />
och därför måste hon ha eskort när hon<br />
gör en teknisk undersökning på en<br />
brottsplats. Dessutom får hon inte ta<br />
beslut om beslag, t ex en blodig kniv, på<br />
egen hand.<br />
– Det brukar räcka med ett telefonsamtal<br />
för det beslutet så det är inget<br />
problem, säger Carina.<br />
När kriminaltekniker undersöker en<br />
brottsplats ”äger de platsen”, som Carina<br />
säger. Så länge en brottsplatsundersökning<br />
kan bli aktuell har endast polisen<br />
tillgång till den. Då kan de t ex<br />
färga hela golv i jakten på spår. Efteråt<br />
bekostar polisen en renovering om det<br />
behövs.<br />
– Vi försöker lösa det mesta på plats<br />
men ibland har vi slitit loss plastmattor<br />
eller tapeter för att undersöka det på<br />
labbet. När vi sedan lämnar ett protokoll<br />
på vår undersökning baseras det<br />
enbart på fakta. Inga spekulationer får<br />
vara med.<br />
Carina Grönlund söker efter lämningar av kroppsvätskor genom att belysa en<br />
handduk med blått ljus (445 nm) som får sådana lämningar att fluorescera,<br />
vilket syns som vita fläckar när det betraktas genom ett gult filter.<br />
innebär att söka efter spår på kläder och<br />
andra beslag som kommer till labbet.<br />
Sugslangar från bensinstölder är också<br />
vanligt förekommande. Från dem går<br />
det att ta fram DNA-profiler från saliv.<br />
För att leta efter fläckar som inte är synliga<br />
på tyger kan man belysa tygerna<br />
med ljus av våglängden 445 nm. När<br />
tygerna då betraktas genom ett gult filter<br />
framträder fläckar från t ex sperma<br />
som ljusa områden eftersom lämningar<br />
efter kroppsvätskor fluorescerar vid den<br />
våglängden.<br />
Plastpåsar som kommer från knarkbeslag<br />
är också ett vanligt undersökningsmaterial.<br />
Vid sådana utredningar<br />
kan det vara intressant att se om påsar<br />
från olika beslag har ett gemensamt<br />
ursprung. Peter tar fram en påse och<br />
lägger den på ett ljusbord. När han så<br />
lägger ett polarisationsfilter över det<br />
syns ett mönster av ljusare och mörkare<br />
ytor. En annan påse från samma tillverkningsbatch<br />
visar ett likadant mönster,<br />
men en påse från en annan tillverkning<br />
har ett avvikande mönster.<br />
När CAriNA hADe utbildat sig till biomedicinsk<br />
<strong>analytiker</strong> sökte hon polisutbildning<br />
men att ägna några år åt patrullerande<br />
polisarbete avskräckte henne.<br />
Det var ju ett kriminaltekniskt arbete<br />
hon såg framför sig. Efter grundutbildningen<br />
arbetade hon på patologen vid<br />
S:t Görans Sjukhus, men när en intressant<br />
tjänst dök upp på biologiska avdelningen<br />
vid SKL i Linköping var hon på<br />
hugget och fick också tjänsten. Efter<br />
något år med PCR och DNA-analyser<br />
på SKL insåg hon att hon hellre ville<br />
vara den som säkrade och skickade in<br />
spåren, än den som analyserade dem.<br />
Och den möjligheten dök upp år 2005<br />
när hon fick tjänsten som spårtekniker<br />
på tekniska roteln i Eskilstuna. Ett arbete<br />
som senare ledde till att arbetsgivaren<br />
bekostade hennes vidareutbildning<br />
till kriminaltekniker.<br />
8 Laboratoriet 1/2010
När så Carinas tidigare spårteknikertjänst<br />
skulle ersättas fick man säkert<br />
problem att hantera ansökningarna.<br />
Hela 130 ansökningar inkom från biomedicinska<br />
<strong>analytiker</strong>, kemister och<br />
biologer som var lockade av den spännande<br />
arbetsplatsen. I den mängden<br />
stack Peter Jönssons ansökan ut. Han<br />
ville tidigt arbeta på kriminaltekniskt<br />
labb men inte heller han såg fram emot<br />
några år som patrullerande polis. Så när<br />
han utbildade sig till biomedicinsk <strong>analytiker</strong><br />
hade han målmedvetet ställt in<br />
siktet på kriminaltekniskt labb. När han<br />
efter utbildningen arbetade på Sahlgrenska<br />
universitetssjukhuset gick han<br />
en kurs i forensisk vetenskap som SKL<br />
anordnade.<br />
– De var mycket tydliga med att kursen<br />
inte ledde direkt till ett jobb. Men<br />
jag tänkte att den var bra att ha som<br />
merit om rätt jobb skulle dyka upp.<br />
Och Peter tänkte nog helt rätt. För<br />
snart två år sedan började han arbeta på<br />
tekniska roteln i Eskilstuna. Som spårtekniker<br />
ansvarar Peter för det kriminaltekniska<br />
laboratoriet. Han ser bl a till<br />
att kemikalier och annat som behövs<br />
finns på plats. Med två biomedicinska<br />
<strong>analytiker</strong> på labbet har Eskilstunapolisen<br />
en ovanlig resurs som bland annat<br />
kommer till sin rätt vid metodutveckling.<br />
– Vi läser internationella publikationer<br />
och testar nya metoder. Ibland har<br />
vi testat en publicerad metod som inte<br />
fungerat för oss. Om vi får tid över kan<br />
vi testa den på nytt men byter ut en<br />
kemikalie, ändrar fuktighet eller något<br />
annat, säger Peter.<br />
ett exempel är när de fann en ny variant<br />
av en vedertagen spårsäkringsmetod<br />
som användes för att framkalla avgörande<br />
spår i ett ärende. I en blodig hall<br />
till en lägenhet låg en knivmördad person.<br />
På balkongen hittades en kniv med<br />
den mördades blod. Det fanns en misstänkt<br />
gärningsman som dock inte kunde<br />
bindas till dådet. Det var ganska mycket<br />
blod i hallen så möjligheten fanns att<br />
finna blodiga skospår även om någon<br />
försökt rengöra golvet från sådana spår.<br />
– Vi gjorde en sökning på nätet och<br />
fann en ny variant av en metod som<br />
används för att framkalla spår avsatta i<br />
blod. Denna metod hade aldrig prövats<br />
i Sverige och innebar att man bytte ut<br />
metanol mot etanol. Något som enligt<br />
författaren till artikeln skulle minska<br />
bakgrundsinfärgningen, berättar Carina.<br />
När de färgade golvet framkallades<br />
skospår som visade hur någon gått med<br />
Peter Jönsson ansvarar för det kriminaltekniska labbets kemikalieförråd. Det<br />
kommer till sin rätt när han och Carina Grönlund testar nya metoder att säkra<br />
spår av brottslingar.<br />
blodiga skor från hallen till balkongen.<br />
Det blev ett indiciemål där spåren fällde<br />
avgörandet.<br />
– De gånger teknisk bevisning avgör<br />
målet får man en kick. Eller när man<br />
hittar ett jättefint fingerspår eller skospår,<br />
säger Carina.<br />
För Peter verkar kicken komma när<br />
han lyckas överlista en brottsling.<br />
– Idag tänker brottslingar mer och<br />
mer på att inte lämna spår efter sig. I ett<br />
fall var det en gärningsman som använt<br />
handskar men han tänkte inte på att den<br />
plastpåse han lämnade kvar hade han<br />
hanterat tidigare – utan handskar.<br />
Med biomedicinska <strong>analytiker</strong> i poliskåren<br />
får den en bredare kompetens<br />
som uppskattas av ledningen.<br />
– Inom polisen är vi väldigt traditionella<br />
och vi behöver se bortom det.<br />
Carina och Peter tillför ett annat perspektiv.<br />
Carina har arbetat på SKL med<br />
blod och DNA, och bidrar med en specialkompetens<br />
inom det området, säger<br />
Åsa Ekdahl, chef för tekniska roteln i<br />
Eskilstuna.<br />
De har också uppmärksammats ute i<br />
landet och förfrågningar har kommit till<br />
Åsa Ekdahl om hur de resonerat kring<br />
att använda biomedicinska <strong>analytiker</strong>s<br />
kompetens inom polisen. Så om några<br />
år kanske inte Carina Grönlund är den<br />
enda kriminalteknikern med biomedicinsk<br />
<strong>analytiker</strong>utbildning på meritlistan.<br />
Laboratoriet 1/2010 9