Birger Schlaug - Från koftor och sovsäck till kostymer och kristallkronor
Birger Schlaug - Från koftor och sovsäck till kostymer och kristallkronor
Birger Schlaug - Från koftor och sovsäck till kostymer och kristallkronor
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Så blev det då dags för Miljöpartiets första chans i en traditionell partiledarintervju i TV.<br />
Katja Wagner, Åsa Domeij, Krister Skånberg <strong>och</strong> jag träffades i Kristers lägenhet före<br />
utfrågningen. Minuterna före sändning var jag så dyblöt av nervositet att jag måste byta<br />
skjorta innan jag skulle in i studion. Min enda tanke var: Vad i helvete har jag här att göra<br />
Det gick trots allt mycket bra. Utfrågarna Elisabet Höglund <strong>och</strong> Christer Pettersson var<br />
nervösa <strong>och</strong> i direktsändningen lyssnade de mer på vad producenten sa i deras öronmusslor än<br />
vad jag svarade. Vilket fick mig att vid några <strong>till</strong>fällen bara svara Ja eller Nej på frågorna - ett<br />
bra sätt om man vill göra dåliga utfrågare osäkra. De förväntar sig ju ofta långa svar <strong>och</strong> har<br />
sina färdiga följdfrågor som sällan bygger på det svar de fått, utan på en färdig mall. De<br />
trodde förresten också att de sparkade på varandra, som signal på att den andre skulle ta vid,<br />
men det var mina långa ben de sparkade på. Som riktigt grön amatör hade jag överlevt i alla<br />
fall. Och efter det sedvanliga telefonväkteriet, där Åsa var bisittare, blev det fest på<br />
”partikrogen”. Vi skålade i öl <strong>och</strong> ur ilskna telefoner undrades det veckan efter om det varit<br />
starköl vi druckit, i sådana fall skulle man minsann inte rösta på oss.<br />
Valrörelsens sista veckor flöt på bra. Mycket tack vare att Bengt Westerberg en sen kväll<br />
ringde hem <strong>till</strong> mig <strong>och</strong> sa att han tackade ja <strong>till</strong> en debatt som jag utmanat honom på.<br />
Folkpartiledningen hade kollat intresset av en sådan debatt hos Sveriges Television <strong>och</strong> Jan<br />
Scherman på nyhetsredaktionen hade tackat ja <strong>till</strong> det. För Bengt Westerberg skulle det bli en<br />
revansch för en ganska dålig parti-ledarutfrågning. Han behövde helt enkelt mer TV-tid för att<br />
få en chans att leva upp <strong>till</strong> förra valets ”Westerbergeffekt”. Men det gick inte så bra för<br />
Bengt. Han fick möta Åsa Domeij, eftersom jag under flera veckor varit kraftigt förkyld med<br />
elak hosta, vilket knappast skulle göra sig i TV-rutan. Nåja, nu kunde jag väl ha kört i alla<br />
fall. Men jag var fullständigt övertygad om att vi skulle genomföra en kupp. Meningen var att<br />
den ungdomlige <strong>och</strong> ny-skapande Bengt Westerberg skulle förvandlas <strong>till</strong> den gamle,<br />
traditionelle, gråa politikern. Det hade emellertid inte varit helt lätt att få partiets politiska<br />
utskott att begripa att det var Åsa som skulle bli min ersättare inför debatten mot Westerberg.<br />
Vi hade telefonmöte om saken, motståndet var stort bland de som tyckte att det fanns de som<br />
var både äldre <strong>och</strong> visare än Åsa. Det var först efter kraftig övertalning som en majoritet<br />
kunde ta beslutet. Jag hostade <strong>och</strong> harklade <strong>och</strong> förklarade att om inte Åsa fick ta debatten så<br />
skulle jag själv ta debatten hur mycket jag än hostade.<br />
Det var ju ingen hemlighet att jag redan i den tidigare språkrörsstriden mellan Åsa <strong>och</strong> Eva<br />
hade föredragit Åsa. Hon var ju en makalöst duktig <strong>och</strong> kunnig politiker. Nu fick hon ta<br />
debatten, <strong>och</strong> Eva, som ändå var kvinnligt språkrör, visade en fantastisk storsinthet som<br />
accepterade den knappa majoritetens beslut. Jan Scherman ringde för övrigt <strong>och</strong> var ordentligt<br />
förbannad när han halvtimmen före sändning fick klart för sig att en ung tjej i jeans <strong>och</strong><br />
gymnastikskor skulle ersätta mig. Han hörde av sig efteråt också - då hade han förstått<br />
finessen. Genombrottet för vännen Åsa blev totalt <strong>och</strong> min hosta blev snabbt bättre.<br />
Valvakan hölls på Kulturmejeriet i Lund. Vi ville visa att vi inte var uppslukade av<br />
Stockholm. Och vårt kansli låg ju också i Lund. En del medier gnällde över vårt <strong>till</strong>tag (det<br />
hade alltid varit så att partierna skulle underkasta sig medias vilja). Klockan 20.30<br />
söndagen den 18 september stod det klart. Jublet bröt ut, sambatrummorna dånade <strong>och</strong> en stor,<br />
tung, klump lämnade magen.<br />
Oberoende grön debattör<br />
Själv kom jag inte in i riksdagen eftersom jag stod etta på listan i mitt hemlän där det krävdes<br />
mer än 5,5% för att komma in. Eva kom däremot in, hon hade placerats på en säker lista i<br />
denna text är hämtad från boken maskrosbarn- miljöpartiets första 20 år.<br />
red: mikael h nyberg<br />
gröna böcker 2001