You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
hade varit tyst länge. Inget snack om värvningar eller träningar eller<br />
så. Men inget får vara för evigt. En dag ringde ordföranden i Västra<br />
Frölunda Bernt Olsson. Hans budskap var, att spelarna ville att jag<br />
skulle ta hand om fysträningen inför nästa säsong. Jag kallades till ett<br />
möte, där styrelsen formellt bad mig att ställa upp som fystränare fram<br />
till midsommar. Efter lite kompromissande sa jag ja.<br />
Det var en rutinerad Karlsson som ställde upp och jag hade förberett<br />
mig väl med presentationen av upplägget för träningen. Måndagen<br />
kom och det var spännande att träffa spelarna igen. Det var många<br />
handskakningar och kul att ses igen. Jag började med att tacka för<br />
förtroendet att träna laget igen. Jag betonade att nu gällde det att vi<br />
lade den förlorade finalen bakom oss. Nu är det nya tag och ny säsong.<br />
Någon vecka senare kom styrelsen efter träningen och ville prata med<br />
mig. Ordföranden förklarade direkt att mötet hade inget med fysträningen<br />
att göra. Spelare, ledare och alla var de nöjda med träningen. Frågan<br />
ställdes om jag ville bli ansvarig för isträningen också. Olsson skulle<br />
bli ansvarig för laguttagningen inför matcherna och vara huvudcoach.<br />
Jag tackade för förtroendet men svarade: ”Tycker ni, spelare/ledare, att<br />
Olsson skall komma in och coacha laget utan någon erfarenhet och utan<br />
att träna laget, då tycker jag att ni skall välja en annan tränare.” Mitt<br />
svar blev att får jag inte bli huvudcoach och välja min egen assisterande<br />
tränare, så är svaret nej. Detta resulterade i att jag blev kallad till ett nytt<br />
möte med styrelsen där ordföranden gick rakt på sak och sa att styrelsen<br />
och spelarna hade kommit överens om att fråga mig, om jag ville bli<br />
huvudcoach för Frölunda inför kommande säsong. Jag fick också själv<br />
välja min assisterande tränare.<br />
Jag hade gått i en bra skola och hade arbetat nära de andra två tränarna<br />
och lärt mig mycket. Nu var jag elittränare vilket var en speciell känsla.<br />
Vilken utmaning och jag var inte det minsta orolig för uppgiften. Äntligen<br />
fick jag visa spelarna vad jag gick för och det blev stora ändringar i<br />
organisationen runt laget. Matvanor ändrades. Nu blev det husmanskost.<br />
Om en spelare blev petad fick spelaren genast förklaring av mig varför.<br />
Videogranskning blev regel. Jag såg matchen hemma och visade spelarna<br />
vad vi gjorde för misstag.<br />
Jag skulle kunna skriva en hel bok om hur det var att vara elittränare<br />
1980-81, vilket onekligen skiljer sig från dagens motsvarande. Flera<br />
bra spelare lämnade laget. Den föregående säsongen var vi nästan<br />
skadefria, men denna säsong slog alla rekord i skador. Trots detta blev<br />
vi femma i grundserien och gick till semifinal. Vi spelade första matchen<br />
på bortaplan mot AIK i Stockholm. Semifinalerna gick i bäst av tre.<br />
50