Restaurering av flodpärlmusselvatten - Världsnaturfonden WWF
Restaurering av flodpärlmusselvatten - Världsnaturfonden WWF
Restaurering av flodpärlmusselvatten - Världsnaturfonden WWF
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Forts. Flodpärlmusslans kr<strong>av</strong> på livsmiljön<br />
Vattenhastigheten i flodpärlmusselhabitat<br />
brukar anges vara i intervallet<br />
0,25–0,75 meter per sekund (Björk 1962,<br />
Hastie m.fl. 2000a) och vattendjupet<br />
över 0,5 meter. Det är sällan stormusslor<br />
lever på vattendjup över 2 meter,<br />
men Hendelberg (1960) noterade flodpärlmusslor<br />
på upp till 3 meter djup i<br />
Pärlälven, norra Sverige, och uppg<strong>av</strong><br />
att pärlfiske förekommit ned till 5 meter<br />
djup. Från Finland finns förekomster<br />
på 5-6 meter djup noterade i vattendraget<br />
Lutto (muntligen Panu Oulasvirta).<br />
Liknande iakttagelser från Norge styrker<br />
antagandet att flodpärlmusslan kan<br />
förekomma på relativt stora djup i älvar<br />
om de yttre förhållandena är bra. Att<br />
musslor sällan påträffas grundare än<br />
0,5 meter förklarar Hendelberg (1960)<br />
med att dessa djup ibland torrläggs och<br />
att isgången kan vara svår. Björk (1962)<br />
noterade att många flodpärlmusslor i<br />
södra Sverige dog under den extrema<br />
torkan sommaren 1959.<br />
Stor andel skog är viktigt på metahabitatnivå,<br />
men också på makrohabitatnivå.<br />
Det optimala habitatet för<br />
flodpärlmusslor har en beskuggning på<br />
60–100 procent (Moog m.fl. 1993). Skogen<br />
skuggar och ger därmed en minskad<br />
Figur 14. Pauliström, ett biflöde till Emån, med flodpärlmusslor har lämnats orensad,<br />
vilket innebär att stora block ligger kvar och stabiliserar bottnarna. Foto: Jakob Bergengren<br />
vattentemperatur, något som blir viktigare<br />
ju mer sydligt (exempelvis Morales<br />
m.fl. 2004) och kontinentalt klimatet är,<br />
men framför allt minskar det tillväxten<br />
<strong>av</strong> växter och trådalger. Stor växtproduktion<br />
ger en stor mängd växtmassa<br />
som skall brytas ned och kan ge syrebrist<br />
i sedimenten. Björk (1962) konstaterade<br />
att flodpärlmusslor generellt förekommer<br />
på sträckor utan vegetation.<br />
Vattenkvalitet<br />
Vattenkvaliteten bör vara sådan att<br />
bottnar inte sätter igen eller får syrebrist<br />
samt att en överproduktion <strong>av</strong><br />
växter inte sker. Detta innebär att stora<br />
mängder sediment inte får transporteras<br />
ut i vattendraget. Arvidsson m.fl.<br />
(2006) fann att vattendrag utan musselreproduktion<br />
hade en turbiditet på 3,6<br />
NTU och vattendrag med reproduktion<br />
0,94. Söderberg m fl. (2008b) ang<strong>av</strong> en<br />
turbiditet på 1 FNU som en gräns för<br />
vattendrag med god reproduktion <strong>av</strong><br />
flodpärlmusslor (Figur 15).<br />
Inte heller vattnets innehåll <strong>av</strong><br />
humus ämnen får vara för hög. Mängden<br />
humusämnen påverkar vattnets<br />
brunhet. Brunheten mäts ibland som<br />
färgtal (mg Pt/l) och i Sverige har 80 mg<br />
Pt/l angetts som en övre nivå för vatten<br />
med reproducerande bestånd (Söderberg<br />
m.fl. 2008b). Totalfosforhalten<br />
bör inte överstiga 15 µg/l för svenska bestånd<br />
med intakt reproduktion (Lundstedt<br />
& Wennberg 1995, Söderberg m.fl.<br />
2008b), medan halter