Restaurering av flodpärlmusselvatten - Världsnaturfonden WWF
Restaurering av flodpärlmusselvatten - Världsnaturfonden WWF
Restaurering av flodpärlmusselvatten - Världsnaturfonden WWF
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
3. Flodpärlmusslans biologi och ekologiska roll<br />
Flodpärlmusslans biologi<br />
Flodpärlmusslor är generellt skildkönade,<br />
det vill säga det förekommer<br />
både hanar och honor. I Skandin<strong>av</strong>ien<br />
blir honorna vanligtvis könsmogna vid<br />
en ålder <strong>av</strong> ca 15–20 år. Men könsmogna<br />
individer som bara varit 10 år gamla<br />
har påträffats (Larsen 2005). Efter<br />
könsmognad kan de sedan delta i reproduktionen<br />
under hela sitt liv. Det<br />
finns således få gamla musslor som<br />
inte reproducerar sig (Bauer 1987a).<br />
De största musslorna kan nå en längd<br />
på 15–17 centimeter (Figur 6).<br />
Befruktningen och larvstadiet<br />
Spermier och ägg mognar under våren<br />
och sommaren. Hannarna sprutar ut<br />
spermierna i aggregat (spermatozeugmata)<br />
i vattenmassan någon gång i juliaugusti,<br />
eller ännu tidigare varma somrar<br />
(Hastie m.fl. 2003). Spermierna har<br />
i detta skede ingen simförmåga utan<br />
kan enbart nå nedströms belägna honor.<br />
Genom honornas inströmningsöppning<br />
förs spermierna ned till gälarna och befruktar<br />
där äggen. De befruktade ägganlagen<br />
utvecklas under en period <strong>av</strong><br />
380–420 dygnsgrader (cirka fyra veckor)<br />
till cirka 0,07 millimeter stora mussellarver,<br />
glochidier (Hruska 2001). Musslor<br />
med glochidier i gälarna brukar<br />
kallas gr<strong>av</strong>ida. Normalt är 30–60 procent<br />
<strong>av</strong> individerna på en lokal gr<strong>av</strong>ida<br />
(Young & Williams 1984a, Larsen 2005).<br />
I Norge har det dock på flera lokaler påvisats<br />
att hela 80–100 procent <strong>av</strong> individerna<br />
varit gr<strong>av</strong>ida (Larsen 2005), och<br />
det är påvisat att de reproducerar sig<br />
varje år (Larsen & Berger 2009). Bauer<br />
(1987b) har visat att i större populationer<br />
är flodpärlmusslan skildkönad men<br />
att andelen honor som kan befrukta sina<br />
egna ägg (hermafroditism) ökar i glesa<br />
populationer. En stor hona kan producera<br />
flera miljoner glochidier årligen.<br />
Glochidierna lämnar honmusslorna<br />
genom utblåsningsöppningen (Figur<br />
7). Detta tycks ske synkroniserat<br />
inom en period <strong>av</strong> dryga två veckor,<br />
oftast någon gång i augusti-september<br />
(Larsen 1999), beroende på vattentemperaturens<br />
utveckling. Men frisläppandet<br />
<strong>av</strong> glochidielarver har observerats<br />
från slutet <strong>av</strong> juli. I Norge har gr<strong>av</strong>ida<br />
honor påträffats ända in i oktober månad<br />
(Larsen m.fl. 2007b).<br />
Parasitstadiet<br />
De frisläppta glochidielarverna öppnar<br />
och stänger sig ända tills de kommer<br />
i kontakt med gälarna på en fisk, då<br />
stänger de sig för gott. Flodpärlmusslornas<br />
glochidier har ingen krok, vilket gör<br />
att de inte kan sitta fast på utsidan <strong>av</strong><br />
värddjuret. Glochidielarverna inkapslas<br />
i stället i gälarna (Figur 8). Larverna<br />
initierar en tillväxt i gälepitelet hos<br />
fisken som gör att larverna inbäddas <strong>av</strong><br />
epitelceller inom loppet <strong>av</strong> timmar.<br />
Eftersom glochidielarverna inkapslas<br />
i gälarna blir de föremål för värdfiskens<br />
immunförsvar. Larverna sitter<br />
dessutom fästade på gälarna lång tid,<br />
så fiskens immunsystem har gott om tid<br />
på sig att reagera. Unga fiskar, årsungar,<br />
har inte haft kontakt med musslorna<br />
tidigare, dessutom kan de möjligen<br />
ha tunnare gälväggar och därmed vara<br />
enklare att infektera (Bauer 1987b).<br />
Fiskar som varit infekterade tidigare<br />
kan ofta inte fungera som värd för en ny<br />
larv. Det innebär att nästa gång fisken<br />
utsätts för glochidier så kommer dödligheten<br />
<strong>av</strong> dessa under parasitstadiet<br />
att vara mycket större än vid första in<br />
Figur 6. Flodpärlmusslan, Margaritifera margaritifera, blir normalt 10–13 cm, men<br />
de största exemplaren kan bli 15–17 cm (17,6 cm var det största svenska exemplaret<br />
– funnet i Jämtland). Skalet är mörkt brunaktigt, nästan svart hos äldre individer, och<br />
oftast njurformat. Foto: Bjørn Mejdell Larsen.<br />
Figur 7. Glochidielarverna bildar en tjock vitaktig fraktion i<br />
vattnet som snart löses upp. De har en förhållandevis kort tid<br />
som de kan vara frilevande – det gäller att hitta en värdfisk<br />
inom några dagar. Foto: Bjørn Mejdell Larsen.<br />
12 | restaurering <strong>av</strong> flodpärlmusselvatten – Världsnaturfonden <strong>WWF</strong>