Full text PDF - Index of - Uppsala universitet
Full text PDF - Index of - Uppsala universitet
Full text PDF - Index of - Uppsala universitet
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Carin Davidsson<br />
En symfoni i fyra satser? ...<br />
– Kosta vad det kosta vill! Som det nu ligger till, allernådigste herr biskop! Jag<br />
kräver, att det blir så!<br />
Efter honom kom abbedissan från det avlägsna klostret. Och när hon hade åkt sin<br />
väg, klämtade man till aftonsången, och han måste gå till kyrkan.<br />
Den kvällen sjöng munkarna samstämt, själfullt, en ung prästmunk med svart skägg<br />
förrättade mässan; och då hans högvördighet hörde om brudgummen, som kom vid<br />
midnatt, och om bröllopsfesten, kände han inte ånger för synderna, inte sorg, utan ett<br />
inre lugn, en stillhet, och han fördes i tankarna till det avlägsna förflutna, till<br />
barndomen och ungdomen, då man också hade sjungit om brudgummen och om<br />
bröllopsfesten, och nu framstod detta förflutna som levande, vackert, glädjefyllt, så<br />
som det antagligen aldrig hade varit. Och kanske skall vi i den andra världen, i det nya<br />
livet komma ihåg det avlägsna förflutna, vårt liv här med samma känsla. Vem vet?<br />
Hans högvördighet satt i altarrummet, här var det mörkt. Tårarna rann utför ansiktet.<br />
Och han tänkte på, att nu hade han uppnått allt, som var möjligt att uppnå för en<br />
människa i hans ställning, han hade tron, men trots det var allt inte klart, någonting<br />
fattades ännu, dö ville han inte; och ännu alltjämt tyckte han, att han saknade något av<br />
det allra viktigaste, som oklart funnits i drömmarna en gång i tiden, och nu är det<br />
alltjämt samma förhoppning om framtiden som oroar, densamma som under<br />
barndomen, och vid akademien, och utomlands.<br />
– ”Så vackert de sjunger idag! – tänkte han och lyssnade till sången. – Så vackert!”<br />
IV<br />
På torsdagen förrättade han liturgin i katedralen, det var tvagningen av fötterna. När<br />
gudstjänsten hade slutat i kyrkan och folket var på väg hem, då var det soligt, varmt,<br />
gemytligt, vattnet porlade i dikena, och från fälten utanför staden trängde lärkornas<br />
ihållande, ljuva sång in och manade till ro. Träden hade redan vaknat och log vänligt,<br />
och ovanför dem utbredde sig – gud vet vart – den bottenlösa, ogripbara himlen.<br />
Då hans högvördighet kommit hem, släckte han törsten med te, sedan klädde han<br />
om sig, lade sig i sängen och befallde klostermunken att stänga luckorna för fönstren. I<br />
sovrummet blev det halvmörkt. Men vilken trötthet, vilken värk i benen och i ryggen,<br />
en tung, kall värk, vilket sus i öronen! Han hade inte sovit på länge, som det tycktes<br />
nu, inte på mycket länge, och han hindrades från att somna av någon sorts bagatell,<br />
som glimmade till i hjärnan, så fort ögonen höll på att sluta sig. Precis som kvällen<br />
innan hördes det från rummen intill röster, klirret av glas, av teskedar… Maria<br />
Tim<strong>of</strong>ejevna berättade glatt, med lustigheter om något för fader Sisoj, och han svarade<br />
i butter ton, med missnöjd röst: ”Ja, de där ja! Det går bara inte! Vad skall det vara bra<br />
till!” Och för hans högvördighet kändes det återigen bittert och sedan sårande, att<br />
gumman uppförde sig helt vanligt och enkelt tillsammans med främlingar, men<br />
tillsammans med honom, sonen, var hon generad, talade sällan och sade inte det, som<br />
hon ville, och dessutom hade hon, som det föreföll honom, under alla dessa dagar i<br />
57