LERUMS-OCH-GÖTEBORGSREGIONENS-UTVECKLING-
LERUMS-OCH-GÖTEBORGSREGIONENS-UTVECKLING-
LERUMS-OCH-GÖTEBORGSREGIONENS-UTVECKLING-
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
örjat uppträda. Hermansson utvecklade problematiken: ”De<br />
bästa skattebetalarna flyttade nämligen ut ur stan i stor omfattning<br />
och stan förlorade en stor inkomst samtidigt som de<br />
utflyttade gjorde anspråk på den kulturella verksamheten som<br />
fanns inne i staden. Och dessutom fick Göteborg ta hand om<br />
en åldrande befolkning, medan de yngre flyttade ut sin skattekraft<br />
till villorna i förorten. Detta var naturligtvis viktiga aspekter,<br />
även om de inte betonades så starkt”.<br />
Om de stagnerande centrumen var det första strukturella<br />
draget i utvecklingen och de nya kollektivtrafikorienterade<br />
förorterna var den andra, så var de nybyggda villaförorterna<br />
det tredje draget. De nya förorterna började etableras just vid<br />
den kritiska tidpunkten i början av 1960-talet när det svenska<br />
bilinnehavet passerade den första miljonen och när dessutom<br />
de första motorvägarna drogs ut i en radie av ett par mil utanför<br />
Stockholm, Göteborg och Malmö.<br />
Tvärtom vad man kan vänta sig fanns de snabbast växande<br />
förorterna inte i huvudstaden utan utanför Malmö och Göteborg.<br />
I Malmötrakten blev Staffanstorp senare en symbol för<br />
det som den svenska stadsplanerareliten menade var ett ”asocialt”<br />
villabyggande. Den lilla skånska orten som mellan 1960-<br />
1973 växte med 153 procent ger dessutom tydliga insikter om<br />
de mekanismer som låg bakom Lerums tillväxt på 103 procent<br />
under samma tid, vilket var den högsta i Göteborgsregionen.<br />
Staffanstorp hade skapats 1952 av tolv mycket små landsortskommuner,<br />
och den nya kommunen upplevde under sina<br />
första år en mycket långsam tillväxt. Det struktursvaga jordbruket<br />
gjorde att befolkningen minskade så sent som 1958.<br />
Svagheten gjorde självklart också att Lund och Malmö som<br />
var de båda större och snabbväxande kommunerna i närheten<br />
visade intresse för den lilla grannkommunens mark. I en närmaste<br />
exakt parallell till vad som hände i Angered-Bergum<br />
samtidigt – och som ledde till att Stora Lundby ganska snart<br />
fick lämna ifrån sig halva sin landyta till Göteborg – hade<br />
kommunala markköpare från Lund gjort entré i Staffanstorp.<br />
Försöken att köpa in släkten Wachtmeisters storgods ledde<br />
dock till en annorlunda utveckling.<br />
Som en följd av trycket mot den lilla orten inledde de kommunala<br />
ledarna en utveckling som nästan omedelbart skapade<br />
en årlig befolkningstillväxt på närmare tio procent om<br />
året. Hela den årliga bostadsbyggnadskvoten styrdes över till<br />
produktionen av villor. Strategin kulminerade 1970 med den<br />
stora ”Bo i Villa”-mässan som hölls på orten. Vid det laget hade<br />
befolkningen fördubblats på tio år. Den befolkning som den<br />
lilla Skånekommunen attraherade var dessutom exakt den som<br />
dess båda större grannar helst ville ha: unga medelklasshushåll<br />
med hög skattekraft och (åtminstone inledningsvis) relativt<br />
små krav på kommunal service.<br />
I ett svenskt sammanhang har de fulla implikationerna av<br />
det som hände i kommuner som Lerum och Staffanstorp under<br />
1960-talet sällan analyserats. Det som hände bröt radikalt mot<br />
1950-talets expansion i inkorporerade delar av storstäder, och<br />
istället spreds redan i detta skede den svenska bebyggelsen ut i<br />
ett allt vidare mönster. Det innebar att vi redan 1965 hade gått<br />
in i ett svenskt stadsbyggnadsmönster som innebar att kärnornas<br />
försvagning nu följdes av en försvagning i ringen av om-<br />
13