Spets nr 1 2007 - Medicinsk fakultet - Umeå universitet
Spets nr 1 2007 - Medicinsk fakultet - Umeå universitet
Spets nr 1 2007 - Medicinsk fakultet - Umeå universitet
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Spets</strong><br />
Om forskning och utveckling vid Norrlands <strong>universitet</strong>ssjukhus i Umeå<br />
1/07<br />
Teknik med dimensioner!<br />
sidorna 8–9<br />
Mörka linser,<br />
bättre syn<br />
sidorna 12–13<br />
Kunskap<br />
från grunden<br />
sidorna 10–11<br />
<strong>Spets</strong> 1/07<br />
Klarade nålsögat!<br />
sidan 7<br />
Första stadiet<br />
till åderförkalkning?<br />
sidorna 2–3
Linnéstöd ger svar om åldrande<br />
Vad är ett gott åldrande? Varför klarar<br />
vissa åldrandet bra medan andra får<br />
problem? En del svar på frågorna är att<br />
vänta från Umeå. Hit gick nämligen ett<br />
s k Linnéstöd på åtta miljoner kronor<br />
om året i tio år!<br />
Forskningsmiljön ”Den åldrande befolkningen<br />
och förändrade levnadsvillkor”, ledd av professor<br />
Anders Brändström, är också en av de tolv<br />
som Umeå <strong>universitet</strong> valt att satsa på.<br />
Över 200 internationella forskare har på<br />
uppdrag av Vetenskapsrådet och Forskningsrådet<br />
Formas granskat över 100 ansökningar.<br />
20 har nu fått pengar, och Umeå-gruppen<br />
bedömdes hålla absolut världsklass.<br />
– Fantastiskt roligt! Nu kan vi dra igång ett<br />
spännande samarbete, säger Anders Brändström.<br />
Internationell modell<br />
Hur vi t ex hanterar service och omsorg i Norrlands<br />
inland där majoriteten av befolkningen är<br />
åldrad kan bli en modell internationellt, förklarar<br />
han.<br />
Satsningen bygger på spetskompetens inom<br />
både befolknings- och åldrandeforskning. Bl a<br />
ingår Betula-projektet samt Centrum för befolkningsstudier,<br />
där demografiska processer och<br />
livsförlopp studeras i ett långt perspektiv. Till<br />
medicinska <strong>fakultet</strong>ens företrädare hör professorerna<br />
Lars Nyberg och Lars-Göran Nilsson,<br />
Sambandet mellan gott åldrande, deltagande<br />
i samhällsliv och levnadsvillkor<br />
ska nu skärskådas.<br />
Peter Byass, Stig Wall och Lars Lindholm, samt<br />
Lars Weinehall och Ann Öhman.<br />
Målet är en tvärvetenskaplig forskning, som<br />
söker samband mellan åldrande, deltagande i<br />
samhällsliv och levnadsvillkor. Man vill också<br />
långsiktigt bygga upp en internationell miljö, dit<br />
forskare från olika länder söker sig.<br />
– Vi har ett flertal världsunika databaser som<br />
gör miljön internationellt attraktiv. Svenska kyrkböcker<br />
och Tabellverket är unik grund för Europas<br />
största historiska befolkningsdatabas – i<br />
Umeå, förklarar Anders Brändström.<br />
Linnéstödet ska höja Sveriges konkurrenskraft<br />
genom att starka miljöer garanteras 5–10<br />
miljoner årligen under en 10-årsperiod. Totalt<br />
fördelas 140 miljoner kronor varje år i tio år.<br />
foto: göran sandgren<br />
Vad gör<br />
Vetenskap till lunch<br />
Umeå <strong>universitet</strong> fortsätter inbjuda till<br />
”vetenskapsluncher”. Tolv vårtorsdagar<br />
kan den som besöker Kafé Station<br />
i Umeå möta forskare från samtliga<br />
starka forskningsområden.<br />
Vem som helst kan slinka in och från klockan<br />
12.15 och 20 minuter framåt lyssna till en aktiv<br />
forskare som berättar om sina rön.<br />
Vårens schema<br />
Så här ser schemat ut för våren: Den 1 februari<br />
pratar Kristin Palmqvist, professor i ekofysiologi,<br />
om ekosystem i förändring. Den 8 februari<br />
berättar Mikael Hjerm, docent i sociologi, om<br />
välfärdsforskningen i Umeå, och veckan därpå,<br />
den 15 februari, Gunilla Olivecrona, professor i<br />
Fredrik<br />
Almqvist<br />
är en av<br />
lunchföreläsarna.<br />
fysiologisk kemi, om ämnesomsättningssjukdomar.<br />
Den 22 februari tar professorn i matematikdidaktik,<br />
Johan Lithner, vid med matematiklärande<br />
som utgångspunkt. Veckan därpå, den 1<br />
mars, är det Birgitta Stegmayrs tur. Hon är professor<br />
i medicin och pratar om nervsystemet.<br />
På internationella kvinnodagen den 8 mars pratar<br />
Åsa Karlsson, <strong>universitet</strong>slektor i historia<br />
om genusforskning, och veckan därefter, den 15<br />
mars Fredrik Almqvist, <strong>universitet</strong>slektor i organisk<br />
kemi om biologisk kemi.<br />
Den 22 mars är ämnet ”befolkning – åldrande<br />
och livsvillkor”, med Gunnar Malmberg,<br />
professor i kulturgeografi, som föredragshållare.<br />
Den 29 mars pratar Göran Roos, professor<br />
i patologi, om cancerforskning. Lars-Erik<br />
Edlund, professor i nordiska språk, tar vid den<br />
12 april med ett föredrag om det nordliga rummet.<br />
Den 19 april är ämnet infektioner, med<br />
Sven Bergström, professor i mikrobiologi som<br />
föredragshållare. Lunchterminen avslutas den<br />
26 april då Åsa Strand, <strong>universitet</strong>slektor i växters<br />
cell- och molekylärbiologi håller ett föredrag<br />
om växt- och skogsbioteknik.<br />
Programmet finns på www.umu.se/umu/<br />
forskning/vetenskapsluncher.html. Frågor besvaras<br />
av Helena Vejbrink, 090-786 93 79, epost<br />
helena.vejbrink@adm.umu.se<br />
Utveckling av magcancer föregås av<br />
en hög grad av cellförändringar. Ofta<br />
är orsaken bakterieinfektion. Thomas<br />
Boréns arbete handlar om hur Helicobacter<br />
pylori sätter sig fast på mänskliga<br />
celler.<br />
<strong>Spets</strong> 1/07
Bilden visar t h ett tvärsnitt av ett<br />
blodkärl, fyllt med röda blodkroppar.<br />
I positionerna klockan 7 och 12 ser<br />
man hur magsårsbakterier som svarta<br />
”stavar” binder till rosa celler som är<br />
blodkroppar. Preparatet har gjorts av<br />
Dr Andre Dubois, Bethesda, USA.<br />
Från magens cellytor och till blodkärlens röda<br />
blodkroppar! Vad magsårsbakterien Helicobacter<br />
pylori gör i blodet vet man inte än.<br />
– Men det skulle inte förvåna mig om en<br />
infektion är ett förstadium till åderförkalkning,<br />
säger Thomas Borén, professor i medicinsk<br />
kemi i Umeå.<br />
Greti Ohlsson<br />
bakterien i blodet?<br />
Han är mer förvånad över att ingen tidigare<br />
sett bakterierna som sitter på blodkropparna.<br />
Upptäckten gjordes tillsammans med en amerikansk<br />
forskargrupp, ledd av Dr Andre Dubois<br />
i Bethesda.<br />
– Med DNA-teknik kunde vi snart visa att det<br />
var just magsårsbakterien som satt där.<br />
Med H pylori i fokus forskar Thomas Borén<br />
och hans kollegor på hur bakterier häftar vid<br />
mänskliga celler. Att förstå hur bakterien bär sig<br />
åt är viktigt eftersom den är den största riskfaktorn<br />
för magcancer, världens andra mest fatala<br />
cancersjukdom.<br />
Nya frågeställningar<br />
Kunskapen att magsårsbakterien också sprider<br />
sig till och via blodet väcker nya frågor. Gissningsvis<br />
påverkar den immunförsvaret på ett helt<br />
annat sätt än via magslemhinnan. Att bakterier<br />
som ger tandlossning också kan kopplas till hjärtkärlsjukdom<br />
ger en intressant utgångspunkt.<br />
– Nu kan vi kolla om det samma gäller mellan<br />
hjärtkärlsjukdom och infektion med H pylori.<br />
Kanske irriterar bakterierna blodkärlen och<br />
bygger ett första steg till åderförkalkning, säger<br />
Thomas Borén.<br />
I en artikel i tidskriften PLoS Pathogens visar<br />
forskargruppen hur det går till när bakterien tar<br />
sig från magen till blodet. I artikeln, där Marina<br />
Aspholm är huvudförfattare, beskriver de hur<br />
bakterien söker sig till blodkärlen innanför<br />
<strong>Spets</strong> 1/07<br />
magens slemhinna. Väl där tar den sig genom<br />
kärlväggarna, sätter sig fast på de röda blodkropparna<br />
och kan på så sätt transportera sig vidare<br />
ut i kroppen.<br />
Att bli av med infektionen är viktigt. Även om<br />
det inte är klart hur avgörande bakterien är för<br />
hjärtkärlsjukdom bidrar den sannolikt.<br />
I höstens engelskspråkiga nummer av <strong>Spets</strong><br />
beskrevs hur företaget Helicure arbetar med att<br />
ta fram ett vaccin mot magsårsbakterien. Vaccinet<br />
ska kunna förhindra infektion men också<br />
bota den som redan är infekterad. Resultaten är<br />
lovande.<br />
– Fungerar vaccinet blir det en snabb terapeutisk<br />
effekt och en relativt snabb effekt på cancerutvecklingen.<br />
Det blir också spännande att se<br />
vilken effekt det på sikt kan ha på bakterierna i<br />
blodet.<br />
Företaget driver Thomas Borén tillsammans<br />
med Lennart Hammarström, professor i klinisk<br />
immunologi vid Karolinska <strong>universitet</strong>ssjukhuset<br />
i Huddinge. Utgångspunkten är vidhäftningsproteinet<br />
BabA.<br />
– BabA använder bakterien för att hitta en fast<br />
punkt i tillvaron, men också för att få något att<br />
äta. Våra magceller är bakteriens skafferi. Kan vi<br />
hindra vidhäftning kan vi också svälta ut infektionen.<br />
Testas som nässpray<br />
För att trigga igång en immunisering har fors-<br />
karna utöver BabA använt en adjuvant, ett stimulerande<br />
medel som tagits fram av professorn<br />
i immunologi i Göteborg, Nils Lycke. Det är en<br />
variant av ett koleratoxin som ger ett bra immunsvar<br />
på slemhinneytor.<br />
– På sikt är det tänkbart att göra vaccinet<br />
drickbart, som koleravaccin, men idag arbetar<br />
vi med en nässpray. Dels för att det tas upp av<br />
en stor yta i näsan, och dels för att slemhinnor<br />
har försvarsceller som kommunicerar med varandra.<br />
Vaccinet har fungerat förvånansvärt bra på<br />
möss, faktiskt bättre än forskarna hoppades på.<br />
– I den profylaktiska studien skyddades nästan<br />
alla, 90–95 procent, från infektion. I den<br />
terapeutiska botades hälften helt från infektion<br />
och av de återstående hade hälften mycket låga<br />
nivåer av infektion. Det är lovande, menar Thomas<br />
Borén.<br />
Forskarna har också i ett samarbete med ett<br />
amerikanskt laboratorium i Davis i Kalifornien<br />
testat vaccinet på Rhesus-apor. Också här ser det<br />
positivt ut. Hittills har vaccinet byggts på protein<br />
som renats fram från H.pylori. Nu ska de se om<br />
framgången kan upprepas med s k rekombinant<br />
material. Thomas Borén är positiv:<br />
– Vi hoppas på kliniska prövningar redan<br />
2008, och går allt som det ska har vi ett vaccin<br />
år 2015.
Nytt centrum för ärftliga sjukdomar i hjärta och kärl<br />
Ett centrum för kardiovaskulär genetik<br />
håller på att byggas upp vid Norrlands<br />
<strong>universitet</strong>ssjukhus i Umeå. Den<br />
nya centrumbildningen vill ansvara för<br />
rikssjukvård för tre sjukdomsområden<br />
inom hjärta och kärl.<br />
Laboratorieingenjör Urban Hellman utgör än<br />
så länge hela personalstyrkan vid Centrum för<br />
kardiovaskulär genetik, som startade för drygt<br />
ett halvår sedan. Han utvecklar metoder och<br />
rutiner för genetiska analyser av ärftliga hjärtkärlsjukdomar.<br />
Familjär hyperkolesterolemi,<br />
långt QT-syndrom, familjära kardiomyopatier<br />
och plötslig oväntad hjärtdöd hos unga är de<br />
sjukdomsgrupper som står först på listan.<br />
Genetiska utredningar av ett par ärftliga<br />
hjärtkärlsjukdomar utförs sedan tidigare vid det<br />
gemensamma molekylärgenetiska laboratoriet<br />
vid <strong>universitet</strong>ssjukhuset. Många prover har<br />
dock skickats utomlands.<br />
Med ett eget centrum för kardiovaskulär<br />
Laboratorieingejör Urban<br />
Hellman utvecklar metoder<br />
och rutiner för snabbare genetiska<br />
utredningar.<br />
genetik kan <strong>universitet</strong>ssjukhuset i fortsättningen<br />
göra sina egna analyser. Ambitionen<br />
är också att erbjuda sina tjänster nationellt<br />
genom att ansöka om rikssjukvård.<br />
Den nya centrumbildningen är ett resultat<br />
av samarbetet mellan barn- och vuxenkardiologi,<br />
barn- och ungdomsmedicin och klinisk<br />
genetik.<br />
Norrlands <strong>universitet</strong>ssjukhus har under<br />
lång tid byggt upp stor kunskap inom både<br />
hjärta och kärl och molekylärgenetik. Det har<br />
skapat möjligheter för den nya centrumbildningen.<br />
Liknande centrum håller också på att byggas<br />
upp i England, Frankrike och USA. Att Umeå<br />
blir först i Sverige är ingen tillfällighet.<br />
”Här finns den bästa kompetensen i landet”,<br />
hävdar verksamhetsplanen för Centrum för<br />
kardiovaskulär genetik.<br />
Carin Mannberg-Zackari<br />
Umecrine kommersialiseras<br />
Med 20 miljoner från Karolinska Development<br />
II och två nybildade dotterbolag<br />
ska nu Umecrine ut på marknaden.<br />
Två av företagets åtta plattformar, Umecrine<br />
Mood och Umecrine Cognition, bolagiseras nu<br />
med stöd från den s k venture capital-fonden<br />
KD2. Till dem flyttas originalsubstanser, patent<br />
och kunskap från respektive plattform.<br />
Umecrine Cognitions verksamhet handlar<br />
om att behandla minnes- och inlärningsstörningar,<br />
exempelvis demenssjukdomar, som kan<br />
framkallas av långtidspåverkan av stress- och<br />
könshormon. Umecrine Mood utvecklar principer<br />
för att hantera depressioner och ångest.<br />
Tanken för framtiden är att sälja dotterbolaget,<br />
antagligen till utländska aktörer, när principen<br />
bevisats fungera väl på människa.<br />
Japankontakt gav sju kontrakt<br />
Sju kontrakt kring medicinsk teknik<br />
blev resultatet av det treåriga samarbetsprojektet<br />
mellan forskare och företag<br />
i Umeå-regionen och Japan.<br />
I Umeå-regionen har man fått en unik inblick i<br />
motsvarande japansk forskning och utveckling.<br />
CMTF, Centrum för medicinsk teknik och fysik<br />
vid Umeå <strong>universitet</strong>, har varit drivande och<br />
dess föreståndare, professor Olof Lindahl, är<br />
mycket nöjd med både kontakter och kontrakt.<br />
I november besökte sex personer från Umeå<br />
Fukushima-distriktet i Japan.<br />
− Med de tre nya kontrakt vi skrev på under<br />
resan har vi nu sju med japanska <strong>universitet</strong><br />
och företag. De ger möjlighet till student- och<br />
forskarutbyte mellan Umeå och Aizo men<br />
– Vi hoppas kunna få 0,5–1,2 miljarder per<br />
dotterbolag på marknaden. Det skulle finansiera<br />
vidare forskning i Umeå i flera år, säger Torbjörn<br />
Bäckström, professor och vd för Umecrine<br />
AB.<br />
Umecrine startades år 2000 av en forskargrupp<br />
vid Umeå <strong>universitet</strong> och Norrlands <strong>universitet</strong>ssjukhus.<br />
Bolaget tjänade då främst syftet<br />
att äga patent och vara en säkerhet för de<br />
Mål 1-medel från EU företaget fick för sina<br />
forskningsframgångar.<br />
Idag har Umecrine åtta plattformar som var<br />
och en representerar en sjukdomsgrupp. Att<br />
driva alla åtta är tids- och resurskrävande. Med<br />
en plattform per dotterbolag kan man alltså<br />
allteftersom sälja dotterbolaget, få in kapital till<br />
moderbolaget och på så sätt finansiera forskning<br />
inom de andra plattformarna.<br />
också ett ökat samarbete<br />
mellan svenska företag som Bioresonator<br />
och Videoakt och japanska<br />
som QRS och Towser, säger han.<br />
Fokus för det treåriga projektet har legat på<br />
medicinsk teknik, bioteknik samt it och telemedicin.<br />
I Japan har statens handelsorganisation<br />
initierat utbytet som gått under namnet Localto-Local.<br />
− Japanerna är mycket intresserade av hur<br />
vi gör för att kommersialisera forskning. Den<br />
modell som Uminova Innovation står för kring<br />
företagsbildande är ett exempel, berättar Olof<br />
Lindahl.<br />
Kontakterna kan leda till fler kontrakt. Ett<br />
exempel är att Essum AB förhandlar om tre<br />
kontrakt med japanska mejeriföretag.<br />
Viktigt<br />
om vikt<br />
Det är lika viktigt att förebygga viktökning hos<br />
normalviktiga som hos redan överviktiga. Det<br />
skriver Anne Nafziger i den avhandling hon<br />
försvarade i Umeå i höstas. Resultaten bygger<br />
på jämförelse mellan Sverige och USA.<br />
Drygt 30 procent av vuxna i USA lider av<br />
fetma, och problemet ökar. I Sverige var 2003<br />
motsvarande andel ca tio procent och antalet<br />
fördubblades 1988–2002. Hälsorisker som<br />
kopplas till fetma gäller också vid relativt små<br />
viktökningar. WHO rekommenderar förebyggande<br />
insatser, samtidigt som vården mest riktar<br />
sig till dem som ökat i vikt eller lider av<br />
fetmans följder. Fokus ligger mer på att förebygga<br />
kronisk sjukdom än viktökning.<br />
Nafzigers studier i norra Sverige och i delstaten<br />
New York visar förändringar av vikt och<br />
BMI-värden. 1989 noterades fetma, definierat<br />
som BMI >30, hos 9,6 procent i Sverige och<br />
21,3 procent i USA. Tio år senare var motsvarande<br />
värden 18,4 respektive 32,3 procent.<br />
Mönstren liknar varandra i Sverige och<br />
USA. Kvinnor, 55–64 år, med högre BMI-värde<br />
och typ 2-diabetes, hade större möjligheter att<br />
undvika viktökning. En gift, manlig snusare i<br />
lägre ålder löpte däremot större risk att öka i<br />
vikt.<br />
Att säkerställa att personer med normalt<br />
BMI behåller vikten är ett försummat mål, skriver<br />
Nafziger. Prevention mot fetma bör riktas<br />
lika mycket mot lågriskgrupper som till överviktiga.<br />
Oftast betraktas frågan om att behålla<br />
vikten som viktig bara bland dem som har viktproblem<br />
och/eller en fetmarelaterad sjukdom<br />
eller riskfaktor. Men de flesta av dem som<br />
ökar i vikt börjar från ett normalt BMI-värde.<br />
©ingram<br />
<strong>Spets</strong> 1/07
Miljoner, tack gärna!<br />
En miljon kronor. Den anonyma gåvan tog Insamlingsstiftelsen<br />
för medicinsk forskning i Umeå tacksamt emot i höstas. Nu<br />
hoppas man på både mer och mindre. En rad ”ambassadörer”<br />
ska verka för att stödet ökar.<br />
Greti Ohlsson<br />
foto: Lars bygdemark<br />
Forskningsfonder på gamla <strong>universitet</strong><br />
förvaltar ibland miljardbelopp. I Umeå är<br />
<strong>fakultet</strong>ens möjlighet att finansisera forskning<br />
betydligt mera blygsam.<br />
Bästa artikeln!<br />
<strong>Spets</strong> 1/07<br />
Fredrik Elgh, docent i virologi och specialistläkare vid laboratoriemedicin<br />
i Umeå, är en av två författare bakom 2006 års bästa artikel i<br />
Läkartidningen. Medförfattare till artikeln ”Spanska sjukans virus uppväckt<br />
från de döda” är Anders Tegnell, med dr och medicinalråd vid<br />
Socialstyrelsen. Så här sammanfattar de kunskapsläget:<br />
Den genetiska koden för spanska sjukans virus är nu känd i sin helhet. Gensekvensen visar<br />
att viruset sannolikt inte uppstod som en ny kombination av gensegment, vilket varit fallet i de<br />
andra pandemierna på 1900-talet. Virusets proteiner liknar fågelinfluensans, men ursprunget till<br />
dess gensekvens är ännu höljt i dunkel. Virus som orsakat senare pandemier består till största<br />
delen av genetiskt material med ursprung i spanska sjukans virus.<br />
Spanska sjukans virus har återskapats och är extraordinärt sjukdomsframkallande. De nya<br />
kunskaperna ger bättre möjligheter att möta en ny, allvarlig influensapandemi. Det är dock<br />
svårt att förutse nästa pandemis förlopp och allvar.<br />
Gamla lärosäten har inkomstkällor som de yngre<br />
saknar. De äldsta förvaltar donationer som under<br />
århundraden kan ha vuxit till miljardbelopp. Inte<br />
sällan är pengarna knutna till de medicinska<br />
<strong>fakultet</strong>erna.<br />
Därmed kan de också finansiera forskning,<br />
där statliga anslag inte förslår. Den möjligheten<br />
är begränsad i norr.<br />
– Vi behöver mycket mera pengar. Vi tror inte<br />
att norrlänningarna känner till vilken roll de kan<br />
spela, säger Benoni Edin, ledamot i <strong>fakultet</strong>ens<br />
informationskommitté.<br />
Det är också skälet till att kommittén nu inleder<br />
en särskild drive för Insamlingsstiftelsen för<br />
medicinsk forskning vid Umeå <strong>universitet</strong>. Därför<br />
har kommittén utsett en rad ”ambassadörer”<br />
som under våren ska bearbeta potentiella givare i<br />
regionen med mer kunskap. Målgrupp är i första<br />
hand banker, begravningsbyråer och pensionärsorganisationer.<br />
Kort sagt rådgivare till dem som<br />
funderar på att donera pengar.<br />
– Många äldre människor vill göra något gott<br />
av de medel de skrapat ihop under sitt liv. Vi vill<br />
visa på ett gott sätt att göra gott, säger Torgny<br />
Stigbrand, ordförande i informationskommittén.<br />
Att anslagen från staten långtifrån räcker<br />
för att täcka de uppgifter som <strong>universitet</strong>en har<br />
är knappast allmänt bekant. Medel från andra<br />
externa anslagsgivare, som stiftelser, fonder,<br />
forskningsråd m fl, är en nödvändighet.<br />
Eftersom ambassadörerna själva är forskare<br />
kan de också s a s tala för varan. Och förhoppningarna<br />
är stora. Målet är att öka både kapital<br />
och inflöde – helst kraftigt.<br />
– Miljondonationer är inget vi räknar med<br />
– men väl hoppas på. Allt stöd är välkommet.<br />
Om t ex alla i regionen ger var sin tia skulle vi få<br />
nästan tio miljoner kronor, säger Benoni Edin.<br />
Extremt låg omkostnad<br />
Insamlingsstiftelsen är gemensam för <strong>fakultet</strong>en<br />
och bedriver, menar Benoni Edin, en osedvanligt<br />
bra verksamhet. Den har funnits i 40 år och förvaltar<br />
ett kapital på 20–30 miljoner kronor. Den<br />
årliga utdelningen beror på inflödet, men brukar<br />
ligga på 5–6 miljoner kronor.<br />
– Stiftelsen stödjer forskning av hög kvalitet,<br />
gör mycket bra prioriteringar och har extremt<br />
låg omkostnad, drygt en procent. Den som skänker<br />
pengar hit slösar definitivt inte bort dem.<br />
För tydlighetens skull ska det sägas att det<br />
också finns lokala fonder, som fördelar medel<br />
till medicinsk forskning. Hit hör t ex Cancerfonden<br />
Norrland och Insamlingsstiftelsen för<br />
strokeforskning i Norrland.<br />
– De är väldigt betydelsefulla, men de hanterar<br />
”märkta” pengar. De kan alltså inte användas<br />
för all typ av medicinsk forskning och de hanteras<br />
framförallt inte av <strong>fakultet</strong>en, säger Benoni<br />
Edin.<br />
– Att Insamlingsstiftelsen nu gör en drive för<br />
mer pengar kan upplevas som ett hot mot existerande<br />
fonder. Som att om vi får mer pengar får<br />
de mindre, säger Torgny Stigbrand.<br />
Men han och Benoni Edin tror inte att nivån<br />
på donerade medel är statisk. Tvärtom. Vet människor<br />
vilka behoven är och hur pengarna hanteras<br />
är de också villiga att ge, menar de. Därför<br />
vågar de också hoppas på miljoner.<br />
– Helst många! säger de.<br />
Så här gör man<br />
Den som vill skänka pengar till Insamlingsstiftelsen<br />
sätter in dem på bankgiro 950–6130 alternativt<br />
plusgirokonto 95 06 13–0.<br />
Som donator kan man skänka till medicinsk<br />
forskning i allmänhet, men också öronmärka<br />
sin gåva. Vill man att pengarna ska användas till<br />
forskning om hjärt- och kärlsjukdom, demens<br />
eller cancer skriver man det. De medel som samlas<br />
in går förutom till forskning även till rekrytering<br />
av forskare till Umeå <strong>universitet</strong>.
Bara bättre<br />
med Bologna<br />
Mest positivt, faktiskt. När<br />
biomedicinprogrammet vid<br />
Umeå <strong>universitet</strong> rättar sig<br />
efter Bolognaprocessen gör<br />
det bara utbildningen bättre,<br />
menar programansvariga Anna<br />
Arnqvist,<br />
Greti Ohlsson<br />
Erik Lundgren<br />
och Anna Arnqvist<br />
tycker<br />
det är viktigt<br />
med feedback.<br />
Videokameran<br />
är ett stöd i det<br />
arbetet.<br />
Processen påverkar hela det svenska utbildningssystemet<br />
och går ut på att främja rörlighet,<br />
anställningsbarhet och Europas konkurrenskraft.<br />
Med jämförbara examina, tre utbildningsnivåer<br />
samt ett poäng- och betygssystem ska<br />
utbildningarna i Europa bli likvärdiga. Inte lika,<br />
men likvärdiga.<br />
Sverige som idag har två högskolenivåer får<br />
alltså nu tre. Mellan grundnivån som ger kandidatexamen<br />
och forskarutbildningsnivån som ger<br />
doktorsexamen införs en avancerad nivå som ger<br />
masterexamen. I många länder omfattar forskarutbildningen<br />
tre år. Sverige har efter mycket<br />
debatt valt att stanna på dagens fyraåriga nivå.<br />
Ibland kan man i denna utbildning få tillgodoräkna<br />
sig vissa kurser från avancerad nivå.<br />
Tydlig beskrivning<br />
Bolognaprocessen kan också ses som en chans<br />
till analytisk och kritisk granskning – t ex av det<br />
nu tio år gamla biomedicinprogrammet i Umeå.<br />
Att förändra i systemet, göra om och förbättra<br />
menar Anna Arnqvist har varit positivt.<br />
– Kandidatprogrammet som kör igång till<br />
hösten är nog bättre än någonsin. Också masterprogrammet<br />
är i stöpsleven även om det ännu<br />
inte tagits av <strong>universitet</strong>sstyrelsen.<br />
Det bästa är att kursplanerna definieras och<br />
beskrivs tydligare, menar hon. Man ska kunna<br />
utläsa vad studenterna faktiskt kan och vad som<br />
krävs för att godkänd kurs. Ett skäl är att förkunskapskraven<br />
måste specificeras när man tar emot<br />
masterstudenter från andra länder.<br />
– Målet att främja rörligheten kan vara särskilt<br />
svårt att uppnå inom områden med avancerad<br />
teknik som ju inte finns överallt. Positivt för<br />
studenterna är den andra delen, anställningsbarheten.<br />
Nu lyfter fram vi moment som finns men<br />
inte syns idag.<br />
Praktisk professionell träning<br />
När biomedicinprogrammet förändras lägger<br />
man in en kurs i praktisk professionell träning,<br />
PPT. Av den framgår bl a att studenterna kan<br />
skriva labbprotokoll, hantera kemikalier och riskavfall,<br />
biologiskt material, sammanställa resultat<br />
i rapporter och skriva vetenskaplig text.<br />
– Vi satsar också på muntlig presentationsteknik.<br />
Framföranden videofilmas och ifrågasätts,<br />
och studenterna får feedback på hur de lägger<br />
upp sin presentation, bildmaterial och AV-hjälpmedel,<br />
röst och språkval med tanke på auditoriet.<br />
– De ska också kunna vetenskapens etiska<br />
konsekvenser. Det gäller för studenterna att<br />
tänka över sin personliga syn på genmanipulation,<br />
om försöksdjur, forskningsfusk, citaträtt<br />
m m. Oftast är det inga problem, men frågan är<br />
viktig, säger Erik Lundgren som är ordförande i<br />
programkommittén.<br />
PPT ska också innehålla karriärplanering.<br />
Skälet är att biomedicinarna inte får någon<br />
yrkesexamen. De har en akademisk examen men<br />
ingen yrkeslegitimation. Att få jobb är oftast<br />
inte svårt. Biomedicinare fungerar också i kliniskt<br />
nära forskning, inte minst därför att de kan<br />
sjukdomspanoramat, förklarar Anna Arnqvist.<br />
– En del går till industrin, andra till akademisk<br />
forskning. Oavsett vilket behöver de diskutera<br />
vad de vill jobba med och vilken påbyggnad som<br />
krävs.<br />
Det finns 36 programplatser i Umeå. Studenterna<br />
är populära att rekrytera till forskarutbildning<br />
och 70 procent disputerar. Därför tror både<br />
hon och Erik Lundgren att de flesta kommer att<br />
gå masterutbildningen.<br />
– Vi är inte klara med masterprogrammet<br />
än. Men ambitionen är att göra det så bra att vi<br />
kan rekrytera nationellt och internationellt, att<br />
de riktigt duktiga studenterna söker dit, säger<br />
Anna Arnqvist.<br />
Internationellt utbyte<br />
– Av tradition har de prekliniska specialiteterna<br />
mycket samarbete. Vi gör post doc utomlands<br />
och är vana att ta emot andra här. Nu handlar<br />
det om att flytta utbytet till en lägre nivå, masternivån,<br />
förklarar Erik Lundgren.<br />
Universitetets rektor förväntar sig ett mycket<br />
bättre internationellt utbyte, och Erik Lundgren<br />
menar att det skulle innebära en särskild chans<br />
för norra Sverige.<br />
– Hela EU-idén handlar om tillgång till varandra,<br />
till människor av olika ursprung. Det är en<br />
fredsbevarande tanke. Att få hit människor som<br />
är intresserade av vår miljö är positivt också med<br />
tanke på befolkningsutvecklingen, menar han.<br />
Mycket positivt, således, men det finns förstås<br />
nackdelar också. Erik Lundgren menar att det<br />
sjugradiga betygssystemet ECTS ställde Sverige<br />
inför en kulturchock. Inte minst i Umeå, där man<br />
har haft en pedagogik som uppmuntrat studenterna<br />
att lära tillsammans.<br />
– Varje land får bestämma vilket betygssystem<br />
det ska ha, men betygen blir inte rakt av jämförbara.<br />
Ska vårt tregradiga system kunna översättas<br />
till det sjugradiga systemet måste det till kriterier<br />
för varje betygsgrad, säger han.<br />
<strong>Spets</strong> 1/07
Storsatsning på hjärntumörer<br />
I Norrland finns några mycket speciella hjärntumörfamiljer.<br />
Det är ett av skälen till att<br />
Umeå blir europeiskt centrum för en internationell<br />
studie kring ärftlighet och hjärntumörer.<br />
Greti Ohlsson<br />
I USA har anslagen till forskning kraftigt minskat.<br />
Idag är chansen att få stöd från NCI, National<br />
Cancer Institute, 7–11 procent mot tidigare<br />
25 procent. Beatrice Malmer, docent i strålningsvetenskap,<br />
är därför mycket glad över det<br />
prestigefulla uppdraget att koordinera den s k<br />
Gliogene-studien i Europa och Israel.<br />
– Det är skönt att ha klarat sig genom nålsögat.<br />
Att få amerikanska anslag är svårt för europeiska<br />
forskare. Men NCI vill se samarbete om<br />
sällsynta saker, och därför gäller det att e<strong>nr</strong>ollera<br />
sig med andra.<br />
Sedan några år har Beatrice Malmer ett nära<br />
samarbete med Melissa Bondy vid Anderson<br />
Cancer Center i Texas. Men det som gör den<br />
stora studien möjlig är ett nystartat nätverk,<br />
Brain Tumour Epidemiology Consortium.<br />
6,5 miljoner kronor<br />
Gliogene-studien omfattar nämligen 12 centra i<br />
USA och Europa, NCI satsar 80 miljoner kronor,<br />
varav 6,5 miljoner hamnar i Umeå. Uppdraget<br />
är att de närmaste fem åren år identifiera familjer<br />
med hjärntumörer och kartlägga eventuella<br />
genetiska störningar.<br />
Strålningsvetenskap har länge haft forskning<br />
om hjärntumörer som profilområde. De senaste<br />
tio åren har arvets betydelse studerats särskilt.<br />
Det finns nämligen några mycket ovanliga familjer<br />
med hjärntumör som har sitt ursprung i Norrland.<br />
Forskning kring varför sjukdomen uppkommer<br />
är också ovanlig. Att hitta de gener som<br />
orsakar sjukdomen kräver därför samarbete.<br />
Hittar man generna förstår man bättre varför<br />
hjärntumörer uppkommer. Förstår man mekanismerna<br />
kan man förhoppningsvis förebygga,<br />
tidigare upptäcka och behandla sjukdomen.<br />
– Vi vet för lite om varför hjärntumörer uppstår.<br />
Drabbade patienter kan bidra till att vi förstår<br />
bättre.<br />
I Sverige drabbas varje år omkring 500 personer<br />
av tumörformen gliom. 25 av dem, tre<br />
procent, har sjukdomen i familjen.<br />
– Det handlar inte om bara en gen utan flera.<br />
Och det finns också kopplingar till andra cancersjukdomar,<br />
t ex malignt melanom, säger Beatrice<br />
Malmer.<br />
Förlänga överlevnaden<br />
Sjukdomen är svår, men förekommer i lindrigare<br />
former. Kan man screena och på så vis identifiera<br />
<strong>Spets</strong> 1/07<br />
anlagsbärare kan man alltså ingripa tidigare och<br />
förlänga överlevnaden. Det finns, berättar Beatrice<br />
Malmer, nya typer av mediciner som slår<br />
på vissa gener och motarbetar tumören. Vissa<br />
tumörformer kan också opereras om de upptäcks<br />
tidigt.<br />
Studien omfattar hela Sverige. Alla patienter<br />
med nydiagnostiserade s k gliom och patienter<br />
under behandling ska få frågan om de vill vara<br />
med. Men också patienter som tidigare är opererade<br />
är intressanta, menar Beatrice Malmer.<br />
Analysen byggs på blodprov från dem och deras<br />
familjemedlemmar och på intervjusvar.<br />
För den världsomspännande studien är målet<br />
att genetiskt analysera 400 familjer. Beatrice<br />
Malmer räknar med att 15 svenska familjer ska<br />
kunna bidra till projektet varje år. Hon hoppas<br />
också på en spin-off-effekt av det europeiska<br />
samarbetet.<br />
– Vi borde ha ganska goda möjligheter att få<br />
Västerbotten får ny FoU-chef<br />
Beatrice Malmer<br />
fick det prestigefulla<br />
uppdraget<br />
att koordinera<br />
studien.<br />
Ulrika Andersson,<br />
1:e forskningsingenjör<br />
på onkologen,<br />
tar hand om<br />
blodprover som<br />
samlas in för genetisk<br />
analys.<br />
EU-stöd, och söker just nu medel från sjunde<br />
ramprogrammet, säger hon.<br />
Studien i Sverige utförs i samarbete med<br />
Nationella planeringsgruppen för hjärntumörer<br />
med Umeå-professorn Roger He<strong>nr</strong>iksson som<br />
ordförande.<br />
Västerbottens läns landsting har fått en ny FoU-chef. Jack Lysholm, hittills verksam som överläkare<br />
och adjungerad professor i ortopedi vid Sunderby sjukhus, börjar sitt nya uppdrag i vår.<br />
– Jag är mycket intresserad av både forskningsfrågor och regional samverkan och ser fram<br />
emot ett spännande jobb. Att säkra god medicinsk forskning, utbildning och läkarförsörjning har<br />
stor strategisk betydelse för både <strong>universitet</strong>ssjukhus, landsting och andra aktörer i regionen.<br />
Den allt mer sviktande kliniska forskningen ser han generellt<br />
som ett problemområde. Det finns, menar han, ett glapp mellan<br />
preklinisk forskning och kliniska applikationer.<br />
– Förutsättningarna att forska är inte helt klara för medarbetarna<br />
i sjukvården – inte ens på <strong>universitet</strong>skliniker. Att göra<br />
något åt det är viktigt.<br />
Något kliniskt arbete blir det dock inte för den nye FoU-chefen.<br />
Vid sidan av sitt nya uppdrag ska han vara det han redan är,<br />
d v s professor vid Umeå <strong>universitet</strong>.
ny teknik<br />
Användningsområdena<br />
för den nya tekniken är<br />
stora. På sikt tror Ulf<br />
Ahlgren att OPT blir<br />
standard, både i forskning<br />
och diagnostik.<br />
En absolut revolution!<br />
Med Ulf Ahlgrens tredimensionella sprängskisser av biologiska preparat ser<br />
forskarna saker de aldrig sett förr. Den nya tekniken är automatisk, absolut<br />
och en revolution i sig. Inte minst minskar den behovet av försöksdjur.<br />
Greti Ohlsson<br />
Tomas Alanentalo är doktorand<br />
i projektet. Här<br />
monterar han ett halvt genomskinligt<br />
vävnadsprov för<br />
OPT-scanning.<br />
Fram till nu har man med traditionella konfokalmikroskop<br />
bara fått fram 3D-bilder av upp<br />
till millimeterstora preparat. Med OPT, optisk<br />
projektionstomografi, kan man göra 3D-avbildningar<br />
av preparat stora som ett lillfinger, t ex<br />
organ från vuxna möss eller råttor.<br />
Hos Ulf Ahlgren, docent och gruppledare vid<br />
UCMM, Umeå centrum för molekylärmedicin,<br />
går telefonen varm. Nyligen presenterade han<br />
och hans skotska forskarkollega, James Sharpe,<br />
tillsammans med genetikprofessorn Dan Holmberg<br />
en vidareutveckling av den nya tekniken i en<br />
artikel i tidskriften Nature Methods. Gensvaret<br />
blev enormt. Tekniken fyller ett tomrum, och<br />
kollegorna är entusiastiska.<br />
– Användningsområdena är stora. På sikt tror<br />
jag att OPT blir standard, både i forskning och<br />
diagnostik. Det är roligt att bidra med en metodik<br />
som andra har nytta av, säger Ulf Ahlgren.<br />
Själv är han dock än så länge ensam i Norden<br />
om sin utrustning.<br />
Med traditionell snittning kan man räkna cel-<br />
<strong>Spets</strong> 1/07
ler, mäta arean av olika celltyper m m. Men eftersom<br />
organ inte är homogena får man som regel<br />
inte fullständig information utan ett uppskattat<br />
värde. Tredimensionella data har man, när det<br />
gäller större prov, skapat genom att fotografera<br />
många snitt och sedan låta datorn återskapa en<br />
3D-bild. Men att få bilderna att överlappa varandra<br />
exakt är svårt, tar tid och har stora felmarginaler.<br />
Ska resultatet inte bli godtyckligt måste<br />
man jämföra oerhört många snitt.<br />
Använder vanligt ljus<br />
OPT levererar data ungefär som en datortomograf.<br />
Skillnaden är att bilderna skapas med<br />
vanligt ljus och inte med röntgenstrålning.<br />
Enkelt uttryckt gör man vävnadsprovet eller<br />
organet halvt genomskinligt. Därefter sätts det<br />
att rotera i strålgången i vad som kan liknas vid<br />
ett dissektionsmikroskop. Sedan mäter man hur<br />
mycket ljus som passerar organet från olika vinklar.<br />
Processen dokumenteras av en digitalkamera<br />
och tolkas av datorn.<br />
– Vi tittar på organets ”skugga”. Där organet<br />
är tjockare blir skuggan mörkare. Med bilderna<br />
från många olika vinklar kan vi skapa tomografiska<br />
snitt. Utifrån dem genererar vi en tredimensionell<br />
bild. Vi kan sedan ”hyvla” vävnaden<br />
i olika vinklar och få digitala sprängskisser, förklarar<br />
Ulf Ahlgren.<br />
På detta sätt har hans grupp kunnat visa på<br />
grundläggande förutsättningar för utveckling av<br />
både bukspottskörtel och mjälte. Arbetet publicerades<br />
i höstas i tidskriften Genes & Development.<br />
Rätt information, rätt frågor<br />
I en datortomograf går det inte att använda<br />
markörer för speciella proteiner eller gener.<br />
Med OPT kan man använda standardmarkörer<br />
och studera vävnader och organ till en faktor tio<br />
gånger större än vad som tidigare varit tekniskt<br />
möjligt.<br />
– Med den vidareutvecklade tekniken kan man<br />
enkelt analysera provet ur alla vinklar, få absoluta<br />
data, total volym, se hur celler eller strukturer<br />
fördelar sig över ett organ m m. Det gör att jag<br />
kan se saker och få fram data jag tidigare inte haft<br />
en uppfattning om, säger Ulf Ahlgren.<br />
– För forskningen är det centralt. Ser man rätt<br />
ställer man också rätt frågor.<br />
Själv är han t ex särskilt intresserad av bukspottskörteln<br />
och de insulinproducerande Langerhanska<br />
öarna. Men hur många insulinceller<br />
finns det egentligen? Var finns de, och hur mycket<br />
insulin producerar de? Hur screenar man för<br />
att se om tio procent av dem försvunnit?<br />
– Kan vi svara på sådana frågor kan vi kanske<br />
lättare förstå uppkomsten av t ex diabetes.<br />
Ett genombrott<br />
Tillsammans med Dan Holmberg gör Ulf Ahlgren<br />
en studie på s k NOD-möss, som utvecklar<br />
typ 1-diabetes. Här har de kunnat räkna det<br />
exakta antalet insulinproducerande cellöar, deras<br />
totala volym och rumsmässiga fördelning.<br />
Bilden på denna tidnings omslag visar bukspottkörtlar<br />
från en vuxen frisk mus, en icke<br />
diabetisk s k NOD-mus och en diabetisk NODmus.<br />
Man ser att den sjuka musen har betydligt<br />
färre insulinproducerande cellöar.<br />
Att kvantitativt och tredimensionellt kunna<br />
följa processen under utvecklingen av typ 1-diabetes<br />
är ett genombrott. Nu får man möjlighet<br />
att följa hur den påverkas av en enskild genetisk<br />
faktor eller av omgivande faktorer. Det ger också<br />
möjlighet att utvärdera effekter av ny diabetesbehandling.<br />
OPT prövas också i ett samarbete med bioteknikföretaget<br />
Betagenon. Här tittar man på<br />
kärlförsörjningen i en tumörmodell och följer<br />
hur potentiella läkemedel påverkar tumörutvecklingen.<br />
Tekniken används också i ett projekt med professor<br />
Leif Carlsson, också han vid UCMM. Här<br />
utnyttjas den för att studera vävnadsskada i olika<br />
modeller för utveckling av skrumplever.<br />
Ulf Ahlgren är utvecklingsbiolog med bakgrund<br />
i Helena Edlunds forskargrupp vid<br />
UCMM. För att molekylärbiologiskt kunna<br />
studera bukspottskörtelns strukturer intresserade<br />
han sig tidigt för bildframställning, imaging.<br />
Han gjorde post doc vid MRC Human Genetics<br />
Unit i Edinburgh, där James Sharpe höll på att<br />
utveckla en ny teknik.<br />
– Vi interagerade jättebra, förklarar han.<br />
2002 publicerade de den banbrytande tekniken<br />
i Science. Då kunde de i hög upplösning<br />
och i två eller tre dimensioner studera strukturer<br />
stora som en lillfingernagel.<br />
Förfinar tekniken<br />
– Men tanken fanns där: kunde vi titta på hela<br />
organ så skulle det öppna otroligt många dörrar.<br />
Idag klarar vi det! Det är en enorm skillnad<br />
att kunna titta på intakta organ, att automatiskt<br />
och absolut kunna kvantifiera inmärkta strukturer<br />
i både två och tre dimensioner, säger Ulf<br />
Ahlgren.<br />
I den nya studien har doktoranden Tomas<br />
Alanentalo lyckats reducera den naturliga fluorescens<br />
som finns i biologiska vävnader. Tillsammans<br />
med bättre bearbetning av data kan<br />
man därför med OPT analysera stora biologiska<br />
preparat som färgats in med fluorescerande<br />
antikroppar. I samarbete med James Sharpe,<br />
som numera leder en forskargrupp i Barcelona,<br />
försöker de förfina tekniken ytterligare.<br />
– Förhoppningen är att kunna studera ännu<br />
större preparat och i ännu högre upplösning,<br />
säger Ulf Ahlgren.<br />
Den OPT-genererade<br />
”sprängskissen”<br />
visar en bukspottkörtel<br />
från en<br />
vuxen frisk mus.<br />
De Langerhanska<br />
cellöarna har färgats<br />
röda med<br />
insulinspecifika<br />
antikroppar.<br />
Ulf Ahlgren arbetar i ett projekt tillsammans med<br />
genetikprofessorn Dan Holmberg. Med OPT-tekniken<br />
kan de följa hur diabetes utvecklas, och hur<br />
utvecklingen påverkas av arv och miljö.<br />
<strong>Spets</strong> 1/07
Nära Nobelpriset! Umeå-forskaren<br />
Stefan Björklund har upplevt den speciella<br />
stämning som finns där världens<br />
viktigaste kunskap skapas. I kemipristagaren<br />
Roger Kornbergs labb på Stanford-<strong>universitet</strong>et<br />
var han med under<br />
några viktiga år.<br />
Greti Ohlsson<br />
<br />
<br />
En atmosfär<br />
som gav<br />
Nobelpriset<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
Professor Stefan Björklund och hans<br />
post doc Stefan Bäckström studerar<br />
de första bevisen på att mediatorn<br />
existerar också i växter.<br />
Ett fantastiskt samspel! RNA-polymeras,<br />
fem transkriptionsfaktorer,<br />
en ”aktivator”, en ”förstärkare”<br />
och en mediator gör att olika gener<br />
uttrycks i olika organ. Tillsammans<br />
ger de den enorma komplexitet<br />
som skapar en levande organism.<br />
– Det var ett hårt jobb i en fantastisk atmosfär.<br />
Att varje dag känna sig övertygad om att det man<br />
gör är väldigt viktigt och betydelsefullt ger en<br />
speciell känsla.<br />
Stefan Björklund, idag professor i medicinsk<br />
kemi, arbetade två år i mitten av 1990-talet som<br />
post doc i Roger Kornbergs forskargrupp. Under<br />
ett tiotal år hade gruppen producerat väldigt lite<br />
resultat. Men just före Björklunds tid fick labbet<br />
ett rejält ”flyt”, som fortsatt fram till idag.<br />
Kornbergs forskning handlar om transkription,<br />
d v s hur informationen i våra gener läses<br />
av i cellkärnan och förs ut för att styra produktionen<br />
av proteiner i kroppens olika celler. Han har<br />
steg för steg kunnat förklara hur cellerna läser<br />
av information från DNA till RNA och dessutom<br />
med röntgenkristallografi skapat en bild<br />
av maskineriet bakom kopieringen. Med datorns<br />
hjälp har han faktiskt ”fotograferat” processen<br />
på molekylär nivå.<br />
Läsa gener i provrör<br />
Kornberg ville återskapa transkriptionen i provrör.<br />
Han lyckades också framställa ett system av<br />
proteiner som renats fram från jästceller och som<br />
tillsammans kunde läsa av gener i ett provrör. När<br />
Stefan Björklund kom till Stanford hade forskarna<br />
mödosamt identifierat en rad s k generella<br />
transkriptionsfaktorer. Men någon förklaring till<br />
varför celler i olika organ ser olika ut och fungerar<br />
så olika hade de inte. De förstod inte vad som<br />
gör att vissa gener uttrycks i olika nivåer i en och<br />
10 <strong>Spets</strong> 1/07
Roger Kornbergs<br />
bild av transkriptionsprocessen<br />
t v<br />
visar hur RNAsträngen<br />
i rött<br />
byggs upp steg<br />
för steg. Det vita<br />
RNA-polymeraset<br />
håller den blåa<br />
DNA-strängen på<br />
plats och skapar ett<br />
snävt hålrum, där<br />
bara ”rätt” RNAbyggsten<br />
passar in.<br />
Studierna av transkriptionen<br />
görs i<br />
jästceller. Stefan<br />
Bäckström fryser<br />
droppvis ned<br />
odlad jästsvamp i<br />
flytande kväve för<br />
långtidsförvaring.<br />
samma cell. De förstod inte heller varför vissa<br />
proteiner bildas i njurens och andra i bukspottskörtelns<br />
celler – och ingen annanstans.<br />
Man visste att det på DNA-spiralen finns<br />
bitar som kallas ”förstärkare” och som binder till<br />
ämnen som finns specifikt i olika vävnader. Men<br />
Kornberg hade i labbet konstaterat att denna<br />
kunskap inte räckte. Något saknades. För att<br />
generna ska slås på just där och proteiner bildas<br />
i lämpliga nivåer krävdes ytterligare en faktor, ett<br />
”reläkomplex” som förmedlar signalerna.<br />
Hittade ”mediatorn”<br />
Det var här Stefan Björklund kom in. En ny,<br />
mödosam rening av extrakt från celler tog sin<br />
början. Han och kollegorna arbetade utifrån uteslutningsmetoden.<br />
Genom att en efter en sortera<br />
bort molekyler räknade de med att till slut hitta<br />
det eller de proteiner som bildar ”reläkomplexet”<br />
och därmed slår på gener vid rätt tillfälle.<br />
De utgick från jästceller som liknar djurs och<br />
människors celler när det gäller t ex avläsning<br />
av gener. Genom att de är lätta att hantera hoppades<br />
de snabbare kunna förklara och påverka<br />
motsvarande processer i mänskliga celler.<br />
– Man krossar celler och frisätter proteinerna<br />
i dem. Därefter sorterar man proteinerna i grupper<br />
efter egenskap, t ex storlek. Sedan undersöker<br />
man vilka grupper som innehåller de intressanta<br />
molekylerna. Innehållet i de grupperna delar<br />
man sedan upp utifrån någon annan egenskap,<br />
t ex laddning. Sedan upprepar man proceduren<br />
<strong>Spets</strong> 1/07<br />
tills man har ett rent protein eller proteinkomplex<br />
som kan utföra den process man är intresserad<br />
av, förklarar Stefan Björklund.<br />
Dag ut och dag in fortgick arbetet till det till<br />
slut blev träff. Han och en annan forskare kunde<br />
identifiera ett hittills okänt molekylkomplex.<br />
Upptäckten fick namnet ”mediatorn”. Mediatorn<br />
fungerar som ett relä och är helt nödvändig<br />
för att reglera uttryck av alla gener i celler.<br />
Att hitta den tog ungefär ett år. Jämfört med<br />
de många årens brist på forskningsresultat kom<br />
framgången mycket snabbt. Presentationen i<br />
tidskriften Cell blev mycket citerad.<br />
– Jag hade tur. Samtidigt är det just tålamod<br />
och långsiktighet som präglar ett bra forskningslabb.<br />
Grundforskning kräver en trygg, långsiktig<br />
finansiering som ger tid att ställa de grundläggande<br />
och komplexa frågor som ämnet kräver.<br />
Enorm komplexitet<br />
För komplext är det. Människokroppen har<br />
biljoner celler som var och en uttrycker sina<br />
20–25 000 gener olika. Alla ska inte uttryckas<br />
i samma mängd och inte alltid. Ge<strong>nr</strong>eglering<br />
handlar om hur och när och komplexiteten är<br />
enorm, förklarar Stefan Björklund.<br />
Förutsättningarna för en cell ändras hela<br />
tiden. Signaler utifrån, som hormoner, temperatur,<br />
ljus och näring tolkas av varje enskild cell.<br />
– Om telefonen ringer, om du sover, håller<br />
andan under vatten eller befinner dig på hög<br />
höjd så gäller alltid samma sak. Allt ska avläsas<br />
så att cellen snabbt kan anpassa sig till omgivningen.<br />
Adekvat mängd producerat protein kan vara<br />
en molekyl i minuten eller tusen i sekunden. Det<br />
är receptorerna på cellens yta som är känselspröten<br />
mot omgivningen. De kollar läget, och skickar<br />
signaler till cellkärnan om hur den ska anpassa<br />
sig, d v s vilka proteiner och hur mycket av varje<br />
protein den ska tillverka. Stefan Björklund:<br />
– Mediatorn kommer in som sista steget i<br />
kedjan. Den integrerar uppgifterna utifrån och<br />
bestämmer vad cellen ska göra.<br />
Viktigt att sätta delmål<br />
Stanford är knappast representativt för amerikanska<br />
<strong>universitet</strong> i allmänhet. Men att ha varit<br />
i ett labb just där är odiskutabelt en merit. Förutsättningarna<br />
för framgångsrik forskning skiljer<br />
sig till viss del mellan Sverige och Stanford. Till<br />
skillnad från Roger Kornberg måste t ex Stefan<br />
Björklund både undervisa och administrera.<br />
– Det är på både gott och ont. En fördel är att<br />
avståndet är kort mellan forskningsfronten och<br />
studenter i grundutbildning. Därför får svenska<br />
studenter en uppdaterad utbildning, säger han.<br />
Erfarenheterna från USA – inte minst av god<br />
handledning – finns med när Stefan Björklund<br />
idag själv leder ett laboratorium. En är att han<br />
lärt sig att sätta målen lagom långt bort.<br />
– Vissa, generella mål ligger vid pensionsåldern.<br />
Men framgångsrik forskning bygger på<br />
delmål och på att du noga redovisar vad du gör.<br />
Att publicera ny kunskap är oerhört viktigt.<br />
Det gör han också i Umeå, där forskningen<br />
kring mediatorns roll i transkriptionen på<br />
molekylär nivå fortfarande är i centrum. Umeå<br />
är, menar Stefan Björklund, framgångsrikt på<br />
oerhört många områden. De tekniska förutsättningarna<br />
för att studera processer på proteinnivå<br />
är t ex mycket goda på hans egen arbetsplats i<br />
Kemiskt-biologiskt centrum, KBC. Vilket inte<br />
är oväsentligt när man är en av få forskare i världen<br />
som kan studera transkription i provrör.<br />
– Lär vi oss mer om proteinerna i mediatorn<br />
kan vi på sikt förstå och påverka hur gentranskription<br />
regleras. Kunskapen behövs t ex när<br />
man utvecklar läkemedel mot cancer.<br />
I KBC-huset finns också en ny samarbetspartner,<br />
UPSC, Umeå Plant Science Center.<br />
Också i växtceller pågår en ständig transkription,<br />
och i projektet har man nyligen för första gången<br />
lyckats identifiera en växtmediator.<br />
– Det ser otroligt intressant ut. Det finns<br />
tydliga likheter mellan växtceller och celler från<br />
människa och jäst. Samtidigt skiljer de sig så pass<br />
att vi kan lära oss en hel del om både transkription<br />
och anpassning. Spännande!<br />
Han är också är glad över <strong>universitet</strong>ets satsning<br />
på kemi. 50 miljoner kronor ska vitalisera<br />
ämnet – till nytta för framtida forskning.<br />
– Satsningen är unik för Sverige. Allt mer<br />
forskning kräver goda kemikunskaper. Förhoppningsvis<br />
kan vi rekrytera de mest intressanta<br />
kemisterna och lyckas intressera ungdomar för<br />
att satsa på en utbildning inom området.<br />
11
Att lokalisera en sjukdomsgen är en sak.<br />
Att klart identifiera den kan ta tio år.<br />
Vill man studera ärftlig ögonsjukdom<br />
gäller tålamod och gott samarbete.<br />
Greti Ohlsson<br />
spjutspetsforskning<br />
Mörker<br />
och ljus<br />
forskarens<br />
vardag<br />
Ola Sandgren är ögonläkare och Irina Golovleva genetiker.<br />
I gott samarbete kartlägger de ärtliga ögonsjukdomar<br />
i Norrland.<br />
Linda Köhn är genetiker<br />
och doktorand i<br />
projektet. Här sekvenserar<br />
hon DNA, d v s<br />
bestämmer sammansättningen<br />
av baser i<br />
generna.<br />
Nu har det faktiskt lossnat. Ola Sandgren och<br />
Irina Golovleva, ögonläkare respektive sjukhusgenetiker,<br />
och doktoranderna Åsa Jonsson och<br />
Linda Köhn kan nu lista en rad framgångar i sitt<br />
spjutspetsprojekt vid Norrlands <strong>universitet</strong>ssjukhus.<br />
Fyra ögonsjukdomar är kartlagda och de bakomliggande<br />
generna identifierade. I fjol kunde<br />
man äntligen identifiera genen för tappdystrofi<br />
och en dominant variant av Retinitis pigmentosa,<br />
RP. En ny mutation i en sedan tidigare känd<br />
gen för Bothniadystrofi upptäcktes dessutom så<br />
sent som i januari.<br />
– Försöken med riktigt mörka kontaktlinser<br />
för personer med Bothniadystrofi verkar också<br />
lovande. Letar man gener måste man ha flera<br />
parallella projekt, förklarar Ola Sandgren.<br />
Retinitis pigmentosa, RP, är den vanligaste<br />
orsaken till grav synskada hos unga vuxna i Sverige.<br />
Sjukdomen drabbar omkring 2 500 personer<br />
i Sverige. Den ger nattblindhet och en tilltagande<br />
nedsättning av synen och finns i många<br />
olika varianter.<br />
Bothniadystrofi är en variant som ärvs recessivt.<br />
Det betyder att anlaget – en defekt i kromosom<br />
15 – måste komma från båda föräldrarna för<br />
att sjukdomen ska komma till uttryck. Recessiva<br />
sjukdomar är sällsynta, så att det i Västerbotten<br />
finns fler än 70 personer med sjukdomen gör<br />
den spännande också internationellt. Genen för<br />
Bothniadystrofi uttrycks i näthinnans pigmentepitel,<br />
och sjukdomen kommer troligen att<br />
kunna behandlas i framtiden. Marie Burstedt<br />
som häromåret disputerade på sjukdomen, fortsätter<br />
sitt arbete kliniskt, bl a med fördjupade<br />
elektrofysiologiska studier. Förutsättningarna<br />
för genterapi är goda, och den nyupptäckta<br />
mutationen förstärker intresset.<br />
Ovanligt med två mutationer<br />
Elva av de 70 patienterna har faktiskt bara en<br />
uppsättning av den först identifierade mutationen.<br />
Det är i denna grupp av patienter den nya<br />
mutationen nu har upptäckts. De elva patienterna<br />
har ärvt sjukdomsanlaget från båda föräldrarna,<br />
och även om det är olika mutationer så<br />
stänger de tillsammans av proteinets funktion.<br />
– Två mutationer i samma gen är relativt<br />
ovanligt. Att ingen annan gen är inblandad gör<br />
våra studier ännu viktigare och sätter frågan om<br />
genterapi i ett nytt läge, menar Ola Sandgren.<br />
– Varje nyupptäckt mutation ger oss möjlighet<br />
att screena prover från våra patienter. Vi under-<br />
12 <strong>Spets</strong> 1/07
söker prover för fullt nu, och sannolikt kommer<br />
vi att hitta fler sjuka med samma mutation.<br />
Bananflugegen<br />
Tappdystrofi är ett annat forskningsområde, där<br />
sjukdomslokus mappades till kromosom 17 för<br />
flera år sedan. Men trots ett intensivt sökande<br />
i kända gener kunde man inte identifiera den<br />
förrän nyligen, förklarar sjukhusgenetiker Irina<br />
Golovleva.<br />
Hennes doktorand, Linda Köhn, koncentrerade<br />
sig på en kromosomregion för att se vilka<br />
gener som fanns där. Hon hittade en ny kandidatgen,<br />
PITPNM3, och sekvenserade den för<br />
mutationer.<br />
– Ett skäl var att denna gen är homolog med<br />
en gen som ger näthinneförändringar hos Drosophila,<br />
bananflugan. Hos människa fanns ingen<br />
mutation beskriven tidigare, men nu hittade vi<br />
en. Det visar sig att den finns hos alla sjuka individer<br />
i två familjer.<br />
För att bevisa att PITPNM3 är orsak till<br />
tappdystrofi letar de båda genetikerna också<br />
efter andra mutationer i prover som kommit från<br />
de grupper man samarbetar med i England och<br />
Tyskland.<br />
– Genom att hitta andra mutationer kan vi<br />
bättre förstå funktionen av proteinet och dess<br />
olika delar. Preliminärt har vi hittat ytterligare<br />
en mutation i ett prov från England.<br />
I Linda Köhns doktorandprojekt ingår också<br />
studie av en variant av RP som ärvs dominant,<br />
d v s anlaget ärvs från en förälder som också är<br />
sjuk. Sjukdomen finns i flera familjer men har s k<br />
reducerad penetrans och dyker därför inte upp<br />
i alla generationer. Att kandidatgenen verkligen<br />
fanns på kromosom 19 lyckades hon fastställa<br />
efter många tester, och i fjol kom ytterligare ett<br />
genombrott.<br />
– Då kom en amerikansk artikel om en mutation<br />
i en gen som vi testat utan att hitta något.<br />
Skälet var att våra PCR-baserade metoder bara<br />
visar punktmutationer, inte s k deletioner, där en<br />
stor del av genen saknas, förklarar Irina Golovleva.<br />
Linda Köhn ville därför kolla efter stora<br />
deletioner i gruppens stora material. När hon<br />
skickade några prover till en grupp i Texas hittade<br />
man en sådan direkt. 80 procent av genen<br />
visade sig vara borta.<br />
– Nu vill vi se om vi kan göra ett enkelt diagnostiskt<br />
test och screena hela RP-populationen.<br />
Genen uttrycks i alla kroppens celler, och vi vill<br />
<strong>Spets</strong> 1/07<br />
Den som har<br />
Bothniadystrofi är<br />
normalt nattblind,<br />
men kan faktiskt se<br />
efter tio-tolv timmar<br />
i mörker. För<br />
att förlänga förmågan<br />
sätter därför<br />
doktorand Åsa<br />
Jonsson in mörka<br />
linser under dagen<br />
på sina patienter.<br />
förstås veta hur det muterade proteinet påverkar<br />
funktionen i ögat. Vi är bara i början än.<br />
Funktionsstudier<br />
Forskningsmaterialet i Norrland är bra för att<br />
studera ärftliga sjukdomar. Med blodprov från<br />
patienterna kan forskarna kolla mutationer,<br />
men vill de gå vidare vad gäller proteinfunktion<br />
uttrycker man muterade proteiner i cellinjer.<br />
– Speciellt när det gäller genen för tappdystrofi<br />
är det viktigt med funktionsstudier, där man<br />
klargör mekanismerna hos genen, säger Irina<br />
Golovleva.<br />
– Anslagen från landstinget och Vetenskapsrådet<br />
har betytt mycket. Problemet med genetisk<br />
forskning är att det kan gå lång tid utan att man<br />
hittar något. Nu när vi har data att söka på känns<br />
det ljusare, säger Ola Sandgren.<br />
– Förut var projektet översiktligt och omfattade<br />
alla sjukdomar som finns. Nu kan vi reda ut<br />
mutationsspektrat i norra Sverige, erbjuda testning<br />
av hela RP-gruppen och riktat studera de<br />
gener vi identifierat.<br />
Linser mot nattblindhet<br />
Över hälften av alla patienter med RP i Västerbotten<br />
har en genetisk diagnos på sin sjukdom.<br />
Eftersom det finns över hundra varianter är siffran<br />
bra, menar Ola Sandgren.<br />
– Då kan vi förklara varför patienten har vissa<br />
symptom, göra en prognos och sätta in hjälpmedel<br />
där det går.<br />
Ett exempel är de färgade kontaktlinser som<br />
prövats på vissa patienter med Bothniadystrofi.<br />
Efter tio–tolv timmar i mörker börjar de nämligen<br />
att kunna se i mörkret. Det är ett intressant<br />
fenomen som Åsa Jonsson, optiker vid sy<strong>nr</strong>ehabiliteringen<br />
och doktorand, tagit fasta på. Med<br />
färgade kontaktlinser under de ljusa timmarna<br />
kan man få förmågan att stanna kvar.<br />
– Förlänger man anpassningen till mörker<br />
tycks näthinnan återhämta sig. Rent praktiskt<br />
förhindrar man att stavarna ”bleks av”, förklarar<br />
Åsa Jonsson.<br />
Alla som fått prova linser har haft nytta av<br />
dem. Idag erbjuds alla patienter med Bothniadystrofi<br />
linser. Åsa Jonsson färgar in dem efter<br />
behov. Vilka våglängder som fungerar bäst varierar<br />
nämligen.<br />
– De som har sämst synskärpa tycks ha störst<br />
nytta av dem. De föredrar också riktigt mörka<br />
linser, säger hon.<br />
Fler kvinnor!<br />
Fler kvinnliga docenter och professorer! <strong>Medicinsk</strong>a<br />
<strong>fakultet</strong>en inför nu två nya individuella<br />
anslag på 400 000 kronor vardera som<br />
ska göra det lättare för kvinnliga forskare att<br />
meritera sig. Ansökningarna bedöms utifrån<br />
vetenskaplig kvalitet. Anslagen disponeras fritt<br />
i två år och en vetenskaplig rapport lämnas i<br />
efterhand.<br />
– Vi vill göra det möjligt för fler kvinnor<br />
att skaffa sig de meriter som krävs för att bli<br />
docenter och professorer, kommenterar dekanus<br />
Bengt Järvholm.<br />
Universitetsstyrelsen har också gjort en<br />
handlingsplan. Där framhåller man att rekryteringen<br />
av kvinnor som docenter och professorer<br />
bör ökas eftersom kvinnorna ännu är relativt<br />
få på den nivån. En utredning inom <strong>fakultet</strong>en<br />
har visat att många kvinnor tycker att<br />
det saknas resurser, både i tid och i pengar, för<br />
att meritera sig.<br />
Global hälsoforskning<br />
får centermiljoner<br />
Umeå International School<br />
of Public Health, UISPH,<br />
har fått tio miljoner kronor<br />
från centerpartiet för<br />
forskning i global hälsa.<br />
Syftet är att förbättra<br />
samarbetet mellan lärosäten<br />
i Sverige och i utvecklingsländer. Pengarna ska<br />
användas för stipendier till doktorander eller<br />
masterstudenter från utvecklingsländer. Varje<br />
år disponerar UISPH en miljon för stipendier,<br />
handledning m m.<br />
UISPH är den enda fullt utbyggda internationella<br />
utbildningen av sitt slag i landet och<br />
bedriver masterutbildning i internationell<br />
hälsa. Sedan 2000 har 11 internationella studenter<br />
disputerat, samtidigt som 21 nya internationella<br />
doktorander rekryterats.<br />
Donationspengarna kommer från försäljning<br />
av ett antal centermärkta tidningar och<br />
donationen är den första i en planerad serie.<br />
20 miljoner till Umeå<br />
God utdelning till ett starkt forskningsområde!<br />
18 forskare i Umeå fick i höstas nära 20 miljoner<br />
kronor från Cancerfonden för <strong>2007</strong>–2009.<br />
Största beloppen fick professorerna Thomas<br />
Grundström, 2 850 000 kronor, Torgny<br />
Stigbrand, 2 700 000 kronor och Anders Widmark,<br />
2 400 000 kronor. Grundström studerar<br />
gener som är inblandade i leukemi, Stigbrand<br />
målsökande antikroppar vid cancerbehandling<br />
och Widmark lokaliserad prostatacancer,<br />
främst strålbehandling och dess effekter.<br />
En miljon eller mer tillföll också Dan Holmberg<br />
och Richard Palmqvist, Erik Johansson<br />
och Kui Liu, institutionen för medicinsk kemi<br />
och biofysik, Birgit Holritz Rasmussen, institutionen<br />
för omvårdnad, samt Simon Tuck, Umeå<br />
centrum för molekylär patogenes (UCMP).<br />
13
Ny apparat<br />
krossar stenar<br />
Urologen vid Norrlands <strong>universitet</strong>ssjukhus<br />
har fått en ny stenbehandlingsmaskin som<br />
behandlar stenar i urinvägarna med hjälp av<br />
tryckvågor. Stenarna går sönder och kommer<br />
ut den naturliga vägen inom några veckor.<br />
Därmed kan de flesta behandlas över<br />
dagen, oftast utan sjukskrivning.<br />
Maskinen, en Siemens Lithoskop, ersätter<br />
den tidigare s k ESWL-apparaten som<br />
använts i drygt 15 år. Den har en kraftfull<br />
stötvågsenhet och en effektiv stendetektion<br />
med både digital röntgen och ultraljud.<br />
Maskinen kostar cirka 6,5 miljoner kronor.<br />
Stenar i njurar och urinvägar är en ofta<br />
smärtsam folksjukdom. Patienterna remitteras<br />
från Norrbotten, Västerbotten, Västernorrland<br />
och Jämtland. Samarbetet mellan<br />
länen är gott.<br />
– Med jämna mella<strong>nr</strong>um kommer en läkare<br />
från Sundsvall för att behandla merparten<br />
av patienterna från Västernorrland, säger<br />
verksamhetschef Tomas Eliasson.<br />
Anders Eklund söker<br />
nya sätt att mäta<br />
tryck i vätskan<br />
runt hjärna<br />
och ryggmärg.<br />
ny behandlingsmetod<br />
Pacemakern<br />
stoppar<br />
skakningarna<br />
Som i ett trollslag försvinner skakningarna när patienterna<br />
får en pacemaker för hjärnan. Neurocentrum<br />
vid Norrlands <strong>universitet</strong>ssjukhus är världsledande i<br />
utvecklingen av den nya metoden att behandla Parkinsons<br />
sjukdom.<br />
Carin Mannberg-Zackari<br />
Storsatsning<br />
på medicinsk<br />
teknik<br />
Stiftelsen för Strategisk<br />
Forskning, Vetenskapsrådet<br />
och Vinnova satsar stort på<br />
två unga forskare inom medicinsk teknik i<br />
Umeå. I hård konkurrens får Anders Eklund<br />
3,6 miljoner kronor och Madeleine Ramstedt<br />
1,8 miljoner kronor.<br />
Anders Eklund arbetar med att utveckla<br />
metoder att mäta tryck i hjärna och ryggmärg<br />
utan att borra eller sticka i patienten.<br />
Vätskan som omger hjärna och ryggmärg<br />
ska undersökas med hjälp av flödesmätningar<br />
med magnetresonanskamera. Forskargruppen<br />
planerar också att utveckla nya<br />
datormodeller och signalbehandlingstekniker<br />
för att analysera data.<br />
Madeleine Ramstedt ska i sitt projekt ta<br />
fram biomaterial, baserade på plastfilm som<br />
innehåller silver. Infektioner i implantat och<br />
sjukvårdsmaterial kan leda till att implantat<br />
stöts bort och till upprepade operationer.<br />
Eftersom silver är bakteriedödande kan man<br />
göra ytan antibakteriell. Målet är en yta som<br />
tar död på sjukdomsalstrande bakterier men<br />
tillåter däggdjursceller att växa och utvecklas<br />
som vanligt.<br />
Videofilmen visar en äldre man med stelt rörelsemönster<br />
och handskakningar som är typiska<br />
för Parkinsons sjukdom. I nästa sekvens är hela<br />
personen förändrad. Han går lätt och otvunget<br />
med sviktande och nästan ungdomliga steg.<br />
Skakningarna är borta.<br />
Dokumentationen från Neurocentrum talar<br />
sitt tydliga språk. Den som har fått en pacemaker<br />
för hjärnan kan återta kontrollen över sina<br />
rörelser.<br />
– Resultaten är häpnadsväckande för många<br />
och komplikationerna mycket få, berättar verksamhetschef<br />
Göran Algers.<br />
Blockerar störande signaler<br />
Deep brain stimulation, DBS, kallas den nya<br />
metoden att blockera störande nervsignaler i<br />
hjärnan. Systemet består av tre komponenter.<br />
En batteridriven nervstimulator i höjd med<br />
nyckelbenet vidarebefordrar elektriska impulser<br />
via en tunn ledning till en elektrod djupt inne i<br />
mitthjärnan.<br />
Patienten är lokalbedövad under den första<br />
delen av ingreppet. En s k stereotaktisk ram av<br />
lättmetall sätts fast med fyra skruvar mot skallbenet.<br />
Neurokirurgen använder sedan en magnetkamera<br />
för att räkna ut exakt var och i vilken<br />
vinkel elektroden ska sättas in.<br />
– Jag gör ett snitt i huden och borrar ett litet<br />
hål i kraniet. När jag har ställt in rätt värden på<br />
ramen för jag försiktigt in elektroden raka vägen<br />
genom hålet i skallbenet, berättar neurokirurg<br />
Patric Blomstedt som är ansvarig för DBS-verksamheten<br />
på Neurocentrum.<br />
Elektroden riktas mot det område i hjärnan<br />
som ska stimuleras. Patienten känner ingenting,<br />
eftersom hjärnan saknar känselnerver.<br />
När elektroden sitter på plats får patienten<br />
hålla upp den hand som har ett stört rörelsemönster.<br />
Om operationen har lyckats slutar handen<br />
att skaka när strömmen slås på.<br />
– Skillnaden är ofta slående, kommenterar<br />
Patric Blomstedt.<br />
När man kommit så långt kan patienten sövas<br />
ned, och pacemakern opereras in i en ficka i<br />
bröstmuskeln. Ledningen placeras under underhudsfettet<br />
och löper längs halsen och bakom örat<br />
upp till borrhålet på hjässan.<br />
F oto : J o h a n g u n s é u s<br />
14 <strong>Spets</strong> 1/07
Hoppas bli riksspecialitet<br />
Funktionell neurokirurgi utförs vid alla neurokirurgiska kliniker<br />
i landet. Göran Algers vid Neurocentrum i Umeå tror<br />
dock inte att alla kommer att fortsätta med ingreppen.<br />
– Vi har mycket stora möjligheter att bli ett av de centra som behåller<br />
den här kirurgin om området blir riksspecialitet, säger han.<br />
Funktionell neurokirurgi är ett av Norrlands <strong>universitet</strong>ssjukhus nya<br />
profilområden. Neurocentrum har byggt upp en spetskompetens som<br />
ett av världens mest kända centrum för utveckling av pacemaker för<br />
hjärnan. Det är också Nordens enda klinik med psykokirurgi. Patienter<br />
från bl a USA och Indonesien har opererats här.<br />
I begreppet funktionell neurokirurgi ingår även dorsalkolumnstimulering.<br />
Det är en metod där man lindrar smärta genom att lägga in en<br />
elektrod under huden eller i ryggmärgskanalen.<br />
Epilepsikirurgin i Umeå var tidigare något av en riksspecialitet och<br />
har fortfarande gott rykte internationellt. Neurocentrum är också<br />
ledande när det gäller svår epilepsi som inte lämpar sig för kirurgisk<br />
behandling.<br />
Även neurointensivvården har utsetts till profilområde. Behandlingsresultaten<br />
av till exempel svåra skallskador är i särklass. Bara tio procent<br />
avlider.<br />
– Chansen att överleva en svår skallskada är bättre i Umeå än någon<br />
annanstans, konstaterar Göran Algers.<br />
När hela systemet sitter på plats skickas elektriska<br />
impulser från nervstimulatorn via sladden<br />
och elektroden till målområdet i hjärnan.<br />
Impulserna hindrar och blockerar de elektriska<br />
signaler som orsakar skakningarna, stelheten och<br />
svårigheterna att gå.<br />
Svårt balansera effekten<br />
Operationen är ett precisionsarbete som tar åtta<br />
till tio timmar. Ändå tycker Patric Blomstedt<br />
att det mest komplicerade momentet kommer<br />
efteråt. Det kan ta lång tid att justera den elektriska<br />
stimuleringen och kombinera den med rätt<br />
läkemedel. I det arbetet får neurokirurgen stöd<br />
av neurologer och DBS-sköterska.<br />
– Många patienter måste fortsätta medicinera<br />
<strong>Spets</strong> 1/07<br />
Patienten är lokalbedövad<br />
och har en lättmetallram<br />
på huvudet<br />
när neurokirurg Patric<br />
Blomstedt sticker ned<br />
en elektrod som ska<br />
blockera störande nervsignaler<br />
i hjärnan.<br />
efter operationen, men kan minska på doserna.<br />
Vi försöker hitta en bra balans mellan god effekt<br />
och möjliga biverkningar av stimuleringen, förklarar<br />
Patric Blomstedt.<br />
DBS skadar inte hjärnans nervceller. Om<br />
bättre behandlingar utvecklas i framtiden kan<br />
elektroden tas bort. Stimuleringen kan också<br />
anpassas om sjukdomsbilden förändras.<br />
DBS kan även hjälpa patienter med andra<br />
neurologiska sjukdomar. Tekniken är densamma,<br />
det är bara behandlingsområdet som växlar.<br />
• Nucleus subthalamicus och pallidum är<br />
målområden både för patienter med Parkinsons<br />
sjukdom och muskelspasmer, dystoni.<br />
• Thalamus är målet för behandlingen av<br />
patienter med skakningar, tremor.<br />
• Zona incerta är en ny målregion som håller<br />
på att utvärderas.<br />
– Elektrisk stimulering av zona incerta har<br />
visat bra resultat både på tremor och andra<br />
parkinsonsymtom. Ibland upphör patientens<br />
skakningar direkt när vi går in med elektroden,<br />
innan vi har slagit på strömmen, berättar Patric<br />
Blomstedt.<br />
En halv procent av befolkningen har ärftlig<br />
tremor. Det är alltså förhållandevis vanligt.<br />
– Patienterna är duktiga på att dölja sitt handikapp.<br />
De undviker situationer där det märks.<br />
De vill inte gå bort på middag eller dricka kaffe<br />
hos grannarna. Operationen ger dem ett nytt<br />
liv.<br />
Tourettes syndrom<br />
Patric Blomstedt planerar också att operera svåra<br />
fall av Tourettes syndrom, och hoppas komma<br />
igång med det under året.<br />
Stereotaktisk kirurgi utvecklades redan på<br />
1950-talet. Metoden föll i glömska men fick<br />
sin renässans 1991 när neurokirurgerna Lauri<br />
Laitinen och Marwan Hariz i Umeå visade goda<br />
resultat.<br />
Neurocentrum i Umeå är fortfarande en av<br />
landets ledande kliniker när det gäller den nya<br />
behandlingen. Omkring 250 DBS-operationer<br />
har hittills utförts, de flesta med mycket gott<br />
resultat.<br />
– Vi har många nöjda patienter, konstaterar<br />
Patric Blomstedt.<br />
15
Avsändare: <strong>Medicinsk</strong>a <strong>fakultet</strong>ens kansli, Umeå <strong>universitet</strong>, S-901 87 Umeå.<br />
Inom UCMR studerar man de molekylära mekanismer som gör bakterier, virus eller parasiter sjukdomsframkallande.<br />
Till modellbakterierna hör bl a Francisella tularensis, Escherischia coli, Helicobacter pylori och Vibrio cholerae.<br />
”Enastående” förslag<br />
vann miljonkampen<br />
Enormt stort! Rektor Göran Sandberg är nöjd och stolt sedan <strong>universitet</strong>et<br />
tagit hem kampen om ett nytt nationellt centrum för molekylärmedicinsk<br />
infektionsforskning. 77,5 miljoner kronor ger fantastiska möjligheter!<br />
Greti Ohlsson<br />
Anslaget kommer från Vetenskapsrådet,<br />
VR, och ska tillsammans med <strong>universitet</strong>ets<br />
bidrag på 90 miljoner kronor användas<br />
för att under fem år bygga upp landets<br />
enda laboratorium i molekylär infektionsmedicin.<br />
Upp till tio nya forskargrupper<br />
kan bli resultatet.<br />
Det prestigefyllda och strategiska stödet<br />
ska stärka svensk forskning och öka<br />
dynamiken på området, bl a genom att<br />
främja unga forskares karriärmöjligheter.<br />
På sikt ska Umeå-laboratoriet bli en<br />
svensk nod till det europeiska molekylärbiologiska<br />
laboratoriet EMBL.<br />
Det blir också den svenska delen av ett<br />
nordiskt-europeiskt centrum för ämnesövergripande<br />
forskning kring hur bakterier,<br />
virus och parasiter orsakar sjukdom. Till<br />
denna plattform ska unga forskare rekryteras<br />
utifrån vetenskaplig excellens och få<br />
resurser att bilda grupper som nydanar<br />
och stärker forskningsområdet.<br />
I världsklass<br />
– Vi är väldigt glada att VR har valt Umeå<br />
före andra lärosäten. Det styrker vår tes<br />
att vi bedriver forskning i världsklass, i det<br />
här fallet inom infektionsmedicin, säger<br />
rektor Göran Sandberg.<br />
VR skriver i sitt pressmeddelande<br />
att ansökningarna från Lund och Umeå<br />
efter en första vetenskaplig granskning<br />
kvarstod som de absolut främsta. Till slut<br />
fällde Umeås engagemang och långsiktighet<br />
samt närmare koppling till EMBL<br />
avgörandet.<br />
Ansökan kommenterades av den internationella<br />
expertgruppen så här: ”Denna<br />
ansökan kommer från en av de bästa platserna<br />
i Europa för att studera bakteriers<br />
sjukdomsframkallande egenskaper. Sammanfattningsvis<br />
är det ett enastående förslag.”<br />
UCMR<br />
Bakom det ”enastående” förslaget står<br />
Umeå Centre for Microbial Research,<br />
UCMR, en gruppering av nationellt och<br />
internationellt framstående forskare.<br />
Huvudsökande är professor Bernt Eric<br />
Uhlin, institutionen för molekylärbiologi<br />
och medsökande är professorerna Anders<br />
Sjöstedt, klinisk bakteriologi, Hans Wolf-<br />
Watz, molekylärbiologi, Sven Bergström,<br />
molekylärbiologi och Thomas Borén,<br />
medicinsk kemi. Deras grupper har bl a<br />
varit framgångsrika i utveckling av vacciner.<br />
– Jag är oerhört hedrad genom det här<br />
erkännandet av vår molekylärbiologiska<br />
forskning, kommenterar Bernt Eric Uhlin<br />
som själv forskar om bakteriers samspel<br />
med värdceller.<br />
UCMR täcker stort urval av medicinska<br />
och naturvetenskapliga ämnen: mikrobiologi,<br />
molekylärbiologi, immunologi,<br />
cellbiologi, strukturbiologi, medicinsk<br />
kemi, biokemi, organisk kemi, kemometri<br />
och fysik. Forskningen fokuserar<br />
på de molekylära mekanismer som gör<br />
mikroorganismer sjukdomsframkallande.<br />
Resultaten kan tillämpas för att skapa nya<br />
vaccin och läkemedel.<br />
Anslaget i hård konkurrens med alla<br />
<strong>universitet</strong> i landet bekräftar forskningens<br />
starka ställning i Umeå. Hösten 2006<br />
identifierade <strong>universitet</strong>et tolv starka<br />
forskningsområden och två av dem, infektionssjukdomar<br />
och kemisk biologi, berör<br />
det nya laboratoriet.<br />
Tidningen <strong>Spets</strong><br />
ges ut av medicinska<br />
<strong>fakultet</strong>en vid<br />
Umeå <strong>universitet</strong><br />
och Västerbottens<br />
läns landsting.<br />
Produktion:<br />
Landstingets<br />
informationsfunktion<br />
Redaktör:<br />
Greti Ohlsson<br />
Layout:<br />
Elisabeth Sund<br />
I redaktionen:<br />
Anna Arnqvist,<br />
Peter Naredi,<br />
Thomas Sandström,<br />
Torgny<br />
Stigbrand, PO<br />
Söderström,<br />
Katrine Åhlström<br />
Riklund och Karl-<br />
Axel Ängquist.<br />
Foto där inget annat<br />
anges:<br />
Jan Lindmark.<br />
Postadress:<br />
<strong>Spets</strong><br />
Västerbottens<br />
läns landsting<br />
901 89 Umeå<br />
Telefon:<br />
090-785 18 52<br />
E-post-adress:<br />
greti.ohlsson<br />
@vll.se<br />
Tryck: Tryckeri<br />
City, Umeå <strong>2007</strong><br />
<strong>Spets</strong><br />
16 <strong>Spets</strong> 1/07