Tidningen Djurhälsonytt - Svenska Djurhälsovården
Tidningen Djurhälsonytt - Svenska Djurhälsovården
Tidningen Djurhälsonytt - Svenska Djurhälsovården
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
får<br />
Andrea Holmström, chefveterinär Uppsala<br />
andrea.holmstrom@svdhv.org<br />
Katarina Gustafsson, djurhälsoveterinär Länghem<br />
katarina.gustafsson@svdhv.org<br />
Andrea är ansvarig för Fårhälsovården<br />
Katarina blev veterinär medicine doktor 1997<br />
och har arbetat på SLU och SVA i drygt tio år.<br />
Hon har varit anställd av SvDHV sedan 2004.<br />
Nya intryck från fårvärlden<br />
I februari hölls den åttonde världskonferensen för fårveterinärer i<br />
Rotorua i Nya Zealand. Det är alltid lika givande att träffa kollegor från<br />
hela världen och få en inblick i vilka problem om ligger högst upp på<br />
agendan. Mötet, som hålls var fjärde år, samlade ca 470 deltagare och<br />
tre parallella seminarier med olika ämnen hölls.<br />
Föreläsning om svensk fårhälsa<br />
Fårhälsovården hade förmånen att få hålla ett föredrag om hur vi arbetar<br />
med fårhälsa i Sverige, ett land med en relativt liten fårpopulation. Fokus<br />
var samarbetet mellan myndigheter och näring. Nya Zealand är ungefär<br />
hälften så stort som Sverige, både till yta och utifrån invånarantal, men<br />
knappast när det gäller får. Tvärtom, Nya Zealand har ca 32 miljoner<br />
tackor medan vi har ca 300 000. Det unika med Sverige är att staten (Jordbruksverket)<br />
bidrar med medel till olika program för att förbättra fårhälsan.<br />
Ett exempel är Maedi/Visna programmet där Jordbruksverket står för<br />
större delen av programmets kostnader, exempelvis genom subventionerade<br />
analyskostnader. Detta förvånade många kollegor eftersom denna<br />
form av subvention saknas i många länder. Även vårt svenska arbete med<br />
anaplasmos presenterades på konferensen. Cirka 10 000 fästingar har artbestämts<br />
och endast två arter påvisats. I genomsnitt 11 % av dessa bar på<br />
smittämnet Anaplasma phagocytophilum. Symtomen hos smittade lamm<br />
varierar mycket; från lindrig hälta till hög feber och akuta dödsfall.<br />
Arbete fortsätter för att se om de olika sjukdomsförloppen kan knytas till<br />
specifika varianter av A. phagocytophilum.<br />
Mycket om parasiter<br />
Parasiter upptog en mycket stor del av föreläsningstiden då de fortfarande<br />
utgör det största hälsoproblemet hos får. Det finns en lång rad<br />
olika parasiter och väldigt många olika miljöer och lammproduktionsmodeller<br />
runt om i världen, så det är inte konstigt att diskussionerna blir<br />
många och invecklade. Bekämpning av parasiter har över hela världen till<br />
stor del grundat sig på avmaskningar, men i takt med att maskarna<br />
utvecklar motståndskraft, resistens, mot avmaskningsmedlen ökar behovet<br />
av andra strategier.<br />
”The Big Five”<br />
Från många länder betonades vikten av att vidta åtgärder som ökar djurets<br />
förmåga att stå emot parasiter (engelskans resilience) som vi alltså<br />
inte kan räkna med att utrota ens på gårdsnivå. God utfodring, inkluderande<br />
spårämnen och mineraler, och gott avelsarbete återkom i många<br />
presentationer.<br />
Professor Gareth Bath, från Onderstepoort, Sydafrika berättade hur de<br />
strävade efter att få ut råden till gårdarna genom att sammanfatta dem i<br />
broschyrer och planscher med rubriken ” The Big Five” att ta med ut på<br />
kontoret eller i fårstallet:<br />
1. Värddjuret<br />
Titta mer på fårens förmåga att stå emot parasiter. Här gäller det att<br />
slakta ut individer som har svårt att stå emot parasitinfektioner och välja<br />
ut de som är mer tåliga, t ex vägs individuella träckprovsresultat in vid<br />
val av avelsbagge. Under denna stora punkt ingick även att främja god<br />
hälsa genom god utfodring framför allt avseende protein och mineraler/<br />
spårämnen, och att kontrollera andra sjukdomar.<br />
2. Mät och dokumentera läget<br />
Gör regelbundna träckprovsundersökningar, kolla behandlingsresultat,<br />
och följ även läget avseende betestillgång och vädersituationen.<br />
3. Minska parasittrycket<br />
Konsekvensen av parasitsmittan beror till stor del på hur många parasiter<br />
fåren bär. Smittan kan minskas genom att korta betestid, minska beläggningsgrad,<br />
öka tiden då ett bete får ”vila”. Vidare kan smittrycket minskas<br />
genom att växelbeta med annat djurslag, och undvika högriskområden<br />
såsom rasthagar, sanka områden etc.<br />
4. Utvärdera betet<br />
Artsammansättning av växterna på betet kan också inverka på parasittrycket.<br />
Här pågår undersökningar över lämpliga arter för fårbete och här<br />
finns förstås olika förutsättningar i olika delar av världen för växterna.<br />
Här återkom dock vikten av att följa hur hårt nerbetat det blir och flytta<br />
djuren vid lämplig tidpunkt. Betets topografi och dränering påverkar<br />
också parasitlarvernas överlevnadsförmåga på betet.<br />
5. Optimera användning av avmaskningsmedel<br />
Anpassa preparatvalet till parasitläget. Se till att djuren får rätt dos, undvik<br />
underdosering genom att väga djuren och kontrollera doseringspistolen.<br />
Råden överensstämmer synnerligen väl med de som utarbetats för<br />
svenska förhållanden och visar tydligt att vi måste fortsätta arbeta på<br />
hållbara och gårdsanpassade strategier för parasitbekämpning där en av<br />
hörnstenarna utgörs av rationell användning av avmaskningsmedel.<br />
Får på Nya Zealand - en vanlig landskapsbild.<br />
16 www.svdhv.se