SCENVÃ R | 09 - Svenska Dagbladet
SCENVÃ R | 09 - Svenska Dagbladet SCENVÃ R | 09 - Svenska Dagbladet
förebiLder Carola, Marilyn, Selma och Alva. Kvinnliga ikoner blir till teater på scen efter scen nu i vår. Verkligheten är vårens dramatiska trend. Lars ring lars.ring@svd.se Fiktioner för att förstå livet Välkomna till Scenvår 2009: en karta över ett livligt kulturutbud och en guidning till platser där eviga frågor ekar, stämband formar sig till arior och danskompanier sliter ut ännu en omgång skor. – Tänk så många människor jag mött via teatern, sa Agneta Ekmanner när vi satt oss ner för att tala om hennes nya uppsättning. Då avsåg hon till en del sina kollegor men främst alla rollfigurer hon spelat – kvinnor från olika århundraden, länder och samhällsförhållanden. Dessa figurer och människoöden ska ju bli kött och blod, deras problem, ångest och glädjeämnen ska gestaltas via kropp och själ till någon form av konkret sceniskt nu. Även om all teater är fiktion så blir den ändå ett slags verklighet. Just där, just då. Teater – liksom andra konstarter – är en verktygslåda men också en samling texter som formar en katalog över mänskliga beteenden, tillkortakommande och drömmar. Människan har ett enormt behov av att iscensätta sig själv. Teatern är en plats där detta är möjligt och som dessutom har en extradimension av närhet. Att spela, att ljuga sig en stund, är ett försök att förstå och att komma åt att öva på känslor och tankar som ofta ligger plågsamt oåtkomliga. Scenvår 2009 har försökt ta fasta på olika teman under våren. Lina Kalmteg skriver om den rad av biografiska kvinnoporträtt som flera teatrar iscensätter – där kända kvinnliga ikoner får representera olika typer av kvinnlighet och förhållningssätt. Det stora reportaget handlar om hur Alexander Mørk Eidem flyttar över Dumas musketörer till scenen – mycket fäktning blir det. Också Moment:teater, Gubbängen bjuder för övrigt på ett barnboksäventyr för vuxna, nämligen Skattkammarön. Kalendarier över olika genrer försöker nagla fast det mesta som sker på våra scener. Den stora begivenheten under våren är det faktum att två stora teatrar iscensätter I väntan på Godot, båda med mycket namnkunniga aktörer. Anna Ångström har talat absurdism med regissörerna Thommy Berggren och Henric Holmberg. Agneta Ekmanner gör en scenisk tolkning av Ett år av magiskt tänkande och berättar om hur svårt det är att hitta känslor och kroppsliga erfarenheter runt ämnet döden. Slutligen vill vi hylla alla Finlandsfödda aktörer – detta år då 200 år gått sedan Finland förlorades – genom en enkät om kulturella skillnader. Vi hoppas att vi kan locka dig att lämna vårkvällarna åt koltrastarna och i stället uppsöka salongsmörkret som härbärgerar en sådan skatt av känslor och drömmar. scenvår att spela, att ljuga sig en stund, är ett försök att förstå och att komma åt att öva på känslor och tankar som ofta ligger plågsamt oåtkomliga. Kultkvinnor På en vägg på Teater Giljotins scen i Stockholm hänger omslaget till Carolas succédebutalbum Främling. Carola står i rosa skjorta mot ljusblå bakgrund med handen kaxigt på ena höften. I januari var det urpremiär för Carola och jag där Sara Lindh gör upp med sig själv och med Carola. Att det blev den omtalade artistens liv som Sara Lindh projicerar sitt eget på var självklart. – Hon är en sådan ikon, alla kan relatera till henne. Sara Lindh är långtifrån ensam om att göra teater av kultförklarade kvinnor våren 2009. På Malmö stadsteater regisserar Ada Berger sin egen text Marilynpassionen, om Marilyn Monroe. Hon fick idén efter att ha läst Joyce Carol Oates bästsäljare Blonde och efter en utställning med de sista fotografierna på superstjärnan. Men det blev ingen biografi av det hon sedan skrev. Ada Berger beskriver i stället pjäsen som en lek med en docka vi alla känner till. På Dalateatern är det i mars premiär för Gunilla Boëthius och Marianne Goldmans föreställning Selmas kärlekar. I den gestaltas en Selma långt ifrån ”den präktiga gamla damen med käpp och lång kappa, den bild av Selma som många av oss har”. Och Teater Galeasen och Tribunalen samarbetar om Elfriede Jelineks pjäs Ulrike Maria Stuart, där hon låter RAFkvinnorna Ulrike Meinhof och Gudrun Ensslin möta drottningarna 7 Vad är du nyfiken på i vår? Sara Stridsberg, aktuell med Medealand, Elverket: – Annika Silkebergs uppsättning av Fosses Döden i Thebe på Elverket. Vincent River som hon gjorde på Boulevardteatern är en av mina starkaste teaterupplevelser. FoTo: DAn hAnSSon Elizabeth och Maria Stuart från Schillers drama Maria Stuart. Uppräkningen kan fortsätta. På Göteborgs stadsteater tar fredspristagaren och feministen Alva Myrdal plats i En helt god kvinna av bland andra Carolina Frände och Åsa Lindholm. En annan omstridd feminist, Ellen Key, berättas det om i Agneta ElersJarlemans Ellen – lysande, modig, drömmande, ensam på Smålands musik och teater. Det verkar vara helt olika sorters pjäser om helt olika sorters storheter. Men varför blir Det finns en massa givna dramatiska historier som inte är gjorda och nu när fler tjejer får skriva och regissera på scenen så kommer de. ada Berger Regissör, Marilynpassionen Martin Lindberg, Sockerdagar, Teater Västernorrland: – Jag ser fram emot Soundtrack of your life på Uppsala stadsteater och är nyfiken på Karl Seldahls uppsättning av Fallna från månen på Teater Västernorrland. så många uppburna kvinnors liv teater just nu? Sara Lindh tror det är ett resultat av att det är inne att berätta verkliga livsöden. Ada Berger upplever dessutom att vi är smått besatta av att fantisera om kända personer, något hon själv använder sig av i Marilynpassionen. – Det verkar finnas ett ritualiserat behov av att upprepa vissa öden. Ett annat skäl är förstås att de välbekanta huvudpersonerna ger publiken en beröringspunkt redan innan ridån gått upp. Därtill är samtliga uppsättningar både skrivna och regisserade av kvinnor. Ada Berger ser det som att vi fyller upp ett hål i dramatiken. – Det finns en massa givna dramatiska historier som inte är gjorda och nu när fler tjejer får skriva och regissera på scenen så kommer de. Men det finns förstås också risker när man berättar om så omtalade människor. Många i publiken kan, bland annat genom tidigare biografier i bokform, ha sin alldeles egna uppfattning om personen – som de kanske besviket upptäcker att manusförfattaren inte alls delar. Vad skulle ikonerna själva ha tyckt? Carola är den enda av de nämnda som lever. Före premiären sa Sara Lindh att Carola vet om att de spelar och självklart får komma, men att det inte är nödvändigt eftersom föreställningen egentligen inte handlar om henne. De som inte kan protestera då? Ada Berger tror att Marilyn Monroe skulle ha njutit av att skildras på scen. – Tar man henne i försvar, som jag på sätt och vis gör, borde hon väl välsigna det från sin grav. Men vad vet man … Lina KaLMTEg 0813 56 41, lina.kalmteg@svd.se Jonas Karlsson, Mellanrum, Stockholms stadsteater: – John Cairds uppsättning av Muntra fruarna i Windsor på Dramaten. Det blir kul att se vad John gör av en pjäs som inte ligger på Shakespeares tioitopplista. SvD onsdag 18 februari 2009 FoTo: MAJA SUSlin
Klassiska kvinnor som dyker upp på scener under våren: Marilyn Monroe, ellen Key, Selma lagerlöf, alva Myrdal, Ulrike Meinhof och Gudrun ensslin. Foto: Bertil ericSon, Scanpix, ap Foto: Dan HanSSon Foto: Dan HanSSon Foto: DaviD MaGnUSSon Foto: Dan HanSSon Karin Thunberg, En dag ska jag berätta om mamma, Uppsala stadsteater: – De erfarna kvinnornas svängom i carin Mannheimers Sista dansen och Boulevardteaterns improvisationsserie med gäster, de är sanslöst roliga. Lucas Svensson, Paradisets regniga dagar, Ung scen Öst: – Jag ser mycket fram emot Jelineks pjäs Ulrike Maria Stuart, som görs av teater tribunalen och teater Galeasen, och Schillers Don carlos på Dramaten. Marianne Goldman, Selmas kärlekar, Dalateatern: – Jag är nyfiken på Mellanrum av Jonas Karlsson på Stockholms stadsteater och Medealand av Sara Stridsberg som ingela olsson regisserar på elverket. Gertrud Larsson, Asylhopping, Teater Scenario: – Konsuln i regi av Farnaz arbabi på Folkoperan och Monsterkabinettet av Malin axelsson på Unga Klara. Det är två spännande namn. Josefine Lindstrand, turnéaktuell jazzsångerska: – Freddie Wadling på rival. Jag är väldigt förtjust i hans musik och hans sångröst. Jag har aldrig sett honom live förut så det vill jag väldigt gärna vara med om. SvD onsdag 18 februari 2009 scenvår
- Page 1 and 2: 1SCENVÅR | 09 hårrock De tre musk
- Page 3: dansteater av birgitta egerbladh Pr
- Page 7 and 8: SvD onsdag 18 februari 2009
- Page 9 and 10: Matglada ord vid Hellsings bord Fot
- Page 11 and 12: tillvaron som utstött - Och Grimes
- Page 13 and 14: vuxenlek En för alla - alla för s
- Page 15 and 16: Överst till höger tar den själv
- Page 17 and 18: oka vårens biljetter! les slovaks
- Page 19 and 20: Jens Rosén dansar Ringaren i Notre
- Page 21 and 22: Två gäng väntar på Godot. På S
- Page 23 and 24: stiNa ekblad skåDespelare - Är de
- Page 25 and 26: HUNDAR, BLOD, SAND, EN KÅT TROLLKA
- Page 27 and 28: SvD onsdag 18 februari 2009
- Page 29 and 30: Lever ut piratdröm Det blir mycket
- Page 31 and 32: ”ÅRETS SCEN” QX Guldmasknomine
- Page 33 and 34: På Komikaze samlas allt från stud
- Page 35 and 36: Belgiska Needcompany gästar Dansen
- Page 37 and 38: Kungliga Operan bjuder på dramatik
- Page 39 and 40: Thåström ger sig ut på vårturn
förebiLder Carola, Marilyn, Selma och Alva.<br />
Kvinnliga ikoner blir till teater på scen efter scen<br />
nu i vår. Verkligheten är vårens dramatiska trend.<br />
Lars ring lars.ring@svd.se<br />
Fiktioner för<br />
att förstå livet<br />
Välkomna till Scenvår 20<strong>09</strong>: en karta över ett livligt<br />
kulturutbud och en guidning till platser där<br />
eviga frågor ekar, stämband formar sig till arior<br />
och danskompanier sliter ut ännu en omgång<br />
skor.<br />
– Tänk så många människor jag mött via teatern,<br />
sa Agneta Ekmanner när vi satt oss ner för<br />
att tala om hennes nya uppsättning. Då avsåg<br />
hon till en del sina kollegor men främst alla<br />
rollfigurer hon spelat – kvinnor från olika<br />
århundraden, länder och samhällsförhållanden.<br />
Dessa figurer och människoöden ska ju bli kött<br />
och blod, deras problem, ångest och glädjeämnen<br />
ska gestaltas via kropp och själ till någon<br />
form av konkret sceniskt nu. Även om all teater<br />
är fiktion så blir den ändå ett slags verklighet.<br />
Just där, just då.<br />
Teater – liksom andra konstarter –<br />
är en verktygslåda men också en<br />
samling texter som formar en<br />
katalog över mänskliga beteenden,<br />
tillkortakommande och<br />
drömmar. Människan har ett<br />
enormt behov av att iscensätta<br />
sig själv. Teatern är en plats där<br />
detta är möjligt och som dessutom<br />
har en extradimension av<br />
närhet. Att spela, att ljuga sig en<br />
stund, är ett försök att förstå och<br />
att komma åt att öva på känslor<br />
och tankar som ofta ligger plågsamt<br />
oåtkomliga.<br />
Scenvår 20<strong>09</strong> har försökt ta<br />
fasta på olika teman under våren.<br />
Lina Kalmteg skriver om den rad<br />
av biografiska kvinnoporträtt<br />
som flera teatrar iscensätter – där kända kvinnliga<br />
ikoner får representera olika typer av<br />
kvinnlighet och förhållningssätt. Det stora<br />
reportaget handlar om hur Alexander Mørk<br />
Eidem flyttar över Dumas musketörer till scenen<br />
– mycket fäktning blir det. Också Moment:teater,<br />
Gubbängen bjuder för övrigt på ett barnboksäventyr<br />
för vuxna, nämligen Skattkammarön.<br />
Kalendarier över olika genrer försöker nagla<br />
fast det mesta som sker på våra scener.<br />
Den stora begivenheten under våren är det faktum<br />
att två stora teatrar iscensätter I väntan på<br />
Godot, båda med mycket namnkunniga aktörer.<br />
Anna Ångström har talat absurdism med regissörerna<br />
Thommy Berggren och Henric Holmberg.<br />
Agneta Ekmanner gör en scenisk tolkning<br />
av Ett år av magiskt tänkande och berättar om<br />
hur svårt det är att hitta känslor och kroppsliga<br />
erfarenheter runt ämnet döden. Slutligen vill vi<br />
hylla alla Finlandsfödda aktörer – detta år då<br />
200 år gått sedan Finland förlorades – genom en<br />
enkät om kulturella skillnader.<br />
Vi hoppas att vi kan locka dig att lämna vårkvällarna<br />
åt koltrastarna och i stället uppsöka<br />
salongsmörkret som härbärgerar en sådan skatt<br />
av känslor och drömmar.<br />
scenvår<br />
att spela, att<br />
ljuga sig en<br />
stund, är ett<br />
försök att<br />
förstå och att<br />
komma åt att<br />
öva på känslor<br />
och tankar som<br />
ofta ligger<br />
plågsamt<br />
oåtkomliga.<br />
Kultkvinnor<br />
På en vägg på Teater Giljotins<br />
scen i Stockholm hänger omslaget<br />
till Carolas succédebutalbum<br />
Främling. Carola står<br />
i rosa skjorta mot ljusblå bakgrund<br />
med handen kaxigt på<br />
ena höften.<br />
I januari var det urpremiär<br />
för Carola och jag där Sara<br />
Lindh gör upp med sig själv<br />
och med Carola. Att det blev<br />
den omtalade artistens liv<br />
som Sara Lindh projicerar sitt<br />
eget på var självklart.<br />
– Hon är en sådan ikon, alla<br />
kan relatera till henne.<br />
Sara Lindh är långtifrån<br />
ensam om att göra teater av<br />
kultförklarade kvinnor våren<br />
20<strong>09</strong>. På Malmö stadsteater<br />
regisserar Ada Berger sin<br />
egen text Marilynpassionen,<br />
om Marilyn Monroe. Hon fick<br />
idén efter att ha läst Joyce<br />
Carol Oates bästsäljare Blonde<br />
och efter en utställning med<br />
de sista fotografierna på superstjärnan.<br />
Men det blev ingen<br />
biografi av det hon sedan<br />
skrev. Ada Berger beskriver<br />
i stället pjäsen som en lek med<br />
en docka vi alla känner till.<br />
På Dalateatern är det i mars<br />
premiär för Gunilla Boëthius<br />
och Marianne Goldmans föreställning<br />
Selmas kärlekar.<br />
I den gestaltas en Selma långt<br />
ifrån ”den präktiga gamla<br />
damen med käpp och lång<br />
kappa, den bild av Selma som<br />
många av oss har”. Och Teater<br />
Galeasen och Tribunalen samarbetar<br />
om Elfriede Jelineks<br />
pjäs Ulrike Maria Stuart, där<br />
hon låter RAFkvinnorna<br />
Ulrike Meinhof och Gudrun<br />
Ensslin möta drottningarna<br />
7<br />
Vad är du nyfiken på i vår?<br />
Sara Stridsberg, aktuell med<br />
Medealand, Elverket:<br />
– Annika Silkebergs uppsättning<br />
av Fosses Döden i Thebe på<br />
Elverket. Vincent River som hon<br />
gjorde på Boulevardteatern är<br />
en av mina starkaste teaterupplevelser.<br />
FoTo: DAn hAnSSon<br />
Elizabeth och Maria Stuart<br />
från Schillers drama Maria<br />
Stuart.<br />
Uppräkningen kan fortsätta.<br />
På Göteborgs stadsteater tar<br />
fredspristagaren och feministen<br />
Alva Myrdal plats i En<br />
helt god kvinna av bland andra<br />
Carolina Frände och Åsa<br />
Lindholm. En annan omstridd<br />
feminist, Ellen Key, berättas<br />
det om i Agneta ElersJarlemans<br />
Ellen – lysande, modig, drömmande,<br />
ensam på Smålands<br />
musik och teater.<br />
Det verkar vara helt olika sorters<br />
pjäser om helt olika sorters<br />
storheter. Men varför blir<br />
Det finns en massa<br />
givna dramatiska<br />
historier som inte<br />
är gjorda och nu<br />
när fler tjejer får<br />
skriva och regissera<br />
på scenen så<br />
kommer de.<br />
ada Berger<br />
Regissör, Marilynpassionen<br />
Martin Lindberg, Sockerdagar,<br />
Teater Västernorrland:<br />
– Jag ser fram emot Soundtrack<br />
of your life på Uppsala stadsteater<br />
och är nyfiken på Karl<br />
Seldahls uppsättning av Fallna<br />
från månen på Teater Västernorrland.<br />
så många uppburna kvinnors<br />
liv teater just nu? Sara Lindh<br />
tror det är ett resultat av att<br />
det är inne att berätta verkliga<br />
livsöden. Ada Berger upplever<br />
dessutom att vi är smått besatta<br />
av att fantisera om kända<br />
personer, något hon själv<br />
använder sig av i Marilynpassionen.<br />
– Det verkar finnas ett ritualiserat<br />
behov av att upprepa<br />
vissa öden.<br />
Ett annat skäl är förstås att<br />
de välbekanta huvudpersonerna<br />
ger publiken en beröringspunkt<br />
redan innan ridån<br />
gått upp. Därtill är samtliga<br />
uppsättningar både skrivna<br />
och regisserade av kvinnor.<br />
Ada Berger ser det som att vi<br />
fyller upp ett hål i dramatiken.<br />
– Det finns en massa givna<br />
dramatiska historier som inte<br />
är gjorda och nu när fler tjejer<br />
får skriva och regissera på<br />
scenen så kommer de.<br />
Men det finns förstås också<br />
risker när man berättar om så<br />
omtalade människor. Många<br />
i publiken kan, bland annat<br />
genom tidigare biografier<br />
i bokform, ha sin alldeles egna<br />
uppfattning om personen –<br />
som de kanske besviket upptäcker<br />
att manusförfattaren<br />
inte alls delar.<br />
Vad skulle ikonerna själva ha<br />
tyckt? Carola är den enda av<br />
de nämnda som lever. Före<br />
premiären sa Sara Lindh att<br />
Carola vet om att de spelar<br />
och självklart får komma,<br />
men att det inte är nödvändigt<br />
eftersom föreställningen<br />
egentligen inte handlar om<br />
henne.<br />
De som inte kan protestera<br />
då? Ada Berger tror att Marilyn<br />
Monroe skulle ha njutit av<br />
att skildras på scen.<br />
– Tar man henne i försvar,<br />
som jag på sätt och vis gör,<br />
borde hon väl välsigna det<br />
från sin grav. Men vad vet<br />
man …<br />
Lina KaLMTEg<br />
0813 56 41, lina.kalmteg@svd.se<br />
Jonas Karlsson, Mellanrum,<br />
Stockholms stadsteater:<br />
– John Cairds uppsättning av<br />
Muntra fruarna i Windsor på<br />
Dramaten. Det blir kul att se vad<br />
John gör av en pjäs som inte<br />
ligger på Shakespeares tioitopplista.<br />
SvD onsdag 18 februari 20<strong>09</strong><br />
FoTo: MAJA SUSlin