Kommundelssammanslagning mellan Sibbo kommun ... - Poliisi
Kommundelssammanslagning mellan Sibbo kommun ... - Poliisi
Kommundelssammanslagning mellan Sibbo kommun ... - Poliisi
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Kommundelssammanslagning</strong><br />
<strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda<br />
stad och Helsingfors stad<br />
Kommunindelningsutredare<br />
Pekka Myllyniemi<br />
Kommuner<br />
INRIKESMINISTERIETS PUBLIKATIONER 4/2007
INRIKESMINISTERIET<br />
PRESENTATIONSBLAD<br />
Utgivningsdatum<br />
12.1.2007<br />
Författare (uppgifter om organet: organets namn, ordförande, sekreterare)<br />
Kommunindelningsutredare Pekka Myllyniemi<br />
Typ av publikationen<br />
Rapport<br />
Uppdragsgivare<br />
Inrikesministeriet<br />
Datum för tillsättandet av organet<br />
26.9.2006<br />
Publikation (även den finska titeln)<br />
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Kunnan osaliitos Sipoon kunnan, Vantaan kaupungin ja Helsingin kaupungin välillä<br />
Publikationens delar<br />
Referat<br />
Inrikesministeriet beslöt med stöd av 6 § 2 mom. och 8 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen av den 19 december 1997<br />
(1196/1997) att en särskild utredning skall verkställas om en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen genom en<br />
<strong>kommun</strong>delssammanslagning <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad. Det bör undersökas<br />
om det finns behov, och vilket slags behov, av att utvidga Helsingfors stads ormåde österut för att trygga<br />
samhällssstrukturens utveckling i huvudstadsregionen. Inrikesministeriet anser att en särskild utredning är<br />
nödvändig p.g.a. sakens omfattning, svårighet och allmänna betydelse. Samtidigt har ministeriet, efter att ha<br />
hört de berörda <strong>kommun</strong>erna, tillsatt politices magister Pekka Myllyniemi som <strong>kommun</strong>indelningsutredare.<br />
Kommunindelningsutredaren föreslår att till Helsingfors ansluts ett område i sydvästra <strong>Sibbo</strong> enligt Alternativ 2,<br />
vilket anges exakt på bifogade karta och i den beskrivning som ansluter sig till kartan. Samtidigt föreslås att<br />
den s.k. Västerkullakilen i Vanda stad ansluts till Helsingfors.<br />
En <strong>kommun</strong>delssammanslagning kan enligt 5 § 1 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen verkställas om inte<br />
fullmäktige i någon berörd <strong>kommun</strong> motsätter sig ändringen, eller om ändringen inte inverkar på invånarantalet<br />
i någon <strong>kommun</strong> med mer än fem procent eller på landarealen i någon <strong>kommun</strong> med mer än tio procent. I<br />
övrigt kan en sådan ändring i <strong>kommun</strong>indelningen verkställas endast under särskilt vägande i 3 § nämnda<br />
förutsättningar.<br />
I denna <strong>kommun</strong>indelningsutredning har förutom Helsingfors stadsfullmäktiges förslag undersökts å andra<br />
sidan sådana sammanslagningsalternativ som uppfyller villkoren i 5 § 1 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen: högst<br />
5 % av invånarantalet och högst 10 % av landarealen och alternativ där invånarantalet överstiger 5 %.<br />
Av de undersökta alternativen kommer de som uppfyller villkoret 5/10 % inte i fråga därför att det område som<br />
ansluts enligt dem inte är tillräckligt stort på lång sikt. Ett förenhetligande av samhällsstrukturen förutsätter att<br />
minst 20 000 invånare och 10 000 arbetsplatser placeras på området.<br />
De juridiska förutsättningarna för den föreslagna <strong>kommun</strong>delssammanslagningen har behandlats separat i<br />
samband med utredningsarbetet. En ändring i <strong>kommun</strong>indelningen enligt förslaget kan främja<br />
samhällsstrukturens funktionsduglighet på det sätt som <strong>kommun</strong>indelningslagen förutsätter.<br />
I utredningen har konstaterats att en ändring inom de gränser för invånarantalet eller arealen som anges i 5 §<br />
1 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen inte är tillräcklig med tanke på de mål som ett förenhetligande av<br />
samhällsstrukturen kräver. Därefter har det bedömts att målen kan uppnås genom en mera omfattande<br />
<strong>kommun</strong>delssammanslagning och att det finns sådana "särskilt vägande förutsättningar" som avses i 5 § 2<br />
mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen för en sådan sammanslagning.<br />
Utvecklingen i Helsingforsregionen och huvudstadsregionen är av betydelse inte bara för området självt utan<br />
också för hela landets konkurrenskraft och utveckling. En utveckling av Helsingfors samhällsstruktur österut<br />
och en överföring av de områden som utvecklingen förutsätter från <strong>Sibbo</strong> och Vanda till Helsingfors kan<br />
motiveras särskilt med de grunder i anslutning till främjande av <strong>kommun</strong>ernas funktionsförmåga och<br />
verksamhetens lönsamhet samt förbättrande av verksamhetsmöjligheterna för näringarna i området som<br />
anges i 3 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen. Ändringen i <strong>kommun</strong>indelningen kan motiveras med avseende på<br />
<strong>kommun</strong>erna i hela området och hela landet. På lång sikt främjar en <strong>kommun</strong>delssammanslagning också<br />
ordnandet av service för invånarna i området och förbättrar levnadsförhållandena i området på det sätt som<br />
anges i 3 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen.<br />
Nyckelord<br />
Regionplanering, detaljplan, <strong>kommun</strong>al ekonomi, <strong>kommun</strong>sammanslagning, <strong>kommun</strong>delssammanslagning,<br />
huvudstadsregionen, samhällsstruktur, juridiska förutsättningar, särskilt vägande förutsättningar,<br />
befolkningsuppgifter, generalplanläggning,<br />
Övriga uppgifter<br />
Även i elektronisk form på adress WWW.intermin.fi/julkaisut. Nätversionens ISBN-nummer är 978-952-491-<br />
171-9
Seriens namn och nummer<br />
Inrikesministeriets publikationsserie 4/2007<br />
Sidoantal<br />
66<br />
Distribution<br />
Inrikesministeriet<br />
Språk<br />
Svenska<br />
ISSN<br />
1236-2840<br />
Pris<br />
25 euro + moms<br />
Förlag<br />
Inrikesministeriet<br />
ISBN<br />
978-952-491-170-2<br />
Sekretessgrad<br />
offentlig
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Till inrikesministeriet<br />
Inrikesministeriet beslöt med stöd av 6 § 2 mom. och 8 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen av den 19 december<br />
1997 (1196/1997) att en särskild utredning skulle verkställas om en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen genom<br />
en <strong>kommun</strong>delssammanslagning <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad. Det bör<br />
undersökas om det finns behov, och vilket slags behov, av att utvidga Helsingfors stads område österut<br />
för att trygga samhällsstrukturens utveckling i huvudstadsregionen. Inrikesministeriet anser att en särskild<br />
utredning är nödvändig p.g.a. sakens omfattning, svårighet och allmänna betydelse. Samtidigt har<br />
ministeriet, efter att ha hört de berörda <strong>kommun</strong>erna, tillsatt politices magister Pekka Myllyniemi som<br />
<strong>kommun</strong>indelningsutredare.<br />
Kommunindelningsutredaren skall genomföra ovan nämnda utredning enligt 8 § 1 och 2 mom. i<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen och, om utredningen ger anledning till det, utarbeta ett förslag till ändring i<br />
<strong>kommun</strong>indelningen enligt 8 § 3 mom.<br />
Om slutresultatet av utredningen är att <strong>kommun</strong>indelningen borde ändras, skall utredaren utarbeta ett<br />
förslag i detta syfte. Vid behandlingen av utredarens ändringsförslag tillämpas vad som bestäms om<br />
behandlingen av framställningar om ändringar i <strong>kommun</strong>indelningen. I utredningen skall också bedömas<br />
hur ändringen i <strong>kommun</strong>indelningen påverkar <strong>kommun</strong>ernas ekonomi.<br />
Utredningsarbetet inleddes 26.9.2006 och sakinnehållet skulle vara klart senast i slutet av november 2006.<br />
Slutresultatet av utredningen skall tillställas inrikesministeriet senast 30.11.2006, då utredningsarbetet<br />
avslutas.<br />
Utredarens förslag<br />
Utredaren har granskat Helsingfors, <strong>Sibbo</strong>s och Vandas egenskaper och i det sammanhanget även<br />
Helsingfors stads utveckling till sin nuvarande storlek. Utredaren har beskrivit samarbetet <strong>mellan</strong><br />
<strong>kommun</strong>erna sedan regionplaneringen började utvecklas. För Nylands del konstaterar utredaren att<br />
Nyland tidigare utgjorde en enhetlig helhet som landskapet Nyland och Nylands län. År 1994 delades det<br />
historiska landskapet upp i landskapen Nyland och Östra Nyland. I länsreformen 1997 ersattes länet med<br />
Södra Finlands län, och sedan dess har det inte längre funnits någon enhetlig planering eller utveckling av<br />
Nyland. Utredaren har också beskrivit regionindelningen i huvudstadsregionen/SAD-regionen,<br />
Helsingforsregionen och övriga Nyland samt det utvidgade metropolområdet.<br />
Utredaren har bedömt problemen med samhällsstrukturen i huvudstadsregionen och konstaterar att<br />
området inte utvecklats österut, vilket bl.a. beror på att Helsingfors och Vandas grann<strong>kommun</strong> <strong>Sibbo</strong>,<br />
som har en mycket stor areal, inte hör till samma landskap som huvudstadsregionen. Helsingfors<br />
administrativa gränser har redan en tid varit till hinder för verksamhetsförutsättningarna i<br />
huvudstadsregionen.<br />
Det har föreslagits ett flertal lösningar på problemen i huvudstadsregionen. Statsrådets kansli kallade<br />
1989 överborgmästare Raimo Ilaskivi att utreda saken, men han gav inte offentlighet åt sin beredning.<br />
Esbo, Helsingfors, Grankulla, <strong>Sibbo</strong> och Vanda började 1999 utarbeta en gemensam utvecklingsbild för<br />
markanvändningen. Utredningen blev klar i början av 2001, men för <strong>Sibbo</strong>s del ledde den inte till några<br />
praktiska åtgärder. Inom ramen för det s.k. HESPO-projektet granskades olika strukturmodeller för<br />
utvecklingen.<br />
År 2000 upprättades ett samarbetsdokument <strong>mellan</strong> staten, huvudstadsregionen och krans<strong>kommun</strong>erna i<br />
syfte att förbättra bostadssituationen i regionen samt utveckla markpolitiken och trafiken i anslutning<br />
4
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
därtill. Utgående från utredningsman Jussi-Pekka Alanens förslag har avtalsbaserat samarbete inletts i<br />
Helsingforsregionen och i synnerhet i huvudstadsregionen.<br />
Helsingsfors stadsfullmäktige fattade 21.6.2006 ett beslut som innebar att Helsingfors föreslog för<br />
statsrådet att vissa delar av sydvästra <strong>Sibbo</strong> och Västerkullakilen i Vanda skulle anslutas till Helsingfors.<br />
Sedan Helsingfors stadsfullmäktige 21.6.2006 beslutat att föreslå för statsrådet att sydvästra <strong>Sibbo</strong> skall<br />
anslutas till Helsingfors beslöt <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>fullmäktige 28.8.2006 att påskynda den egna<br />
generalplaneringen och valde som grund för utkastet till generalplan 2025 en strukturmodell för<br />
markanvändningen och trafiken som skulle möjliggöra en befolkningsökning med 40 000 invånare fram<br />
till 2025, vilket skulle innebära en genomsnittig årlig tillväxt på drygt 6 %. En så kraftig<br />
befolkningsökning är helt exceptionell. Åren 1988 – 2005 har befolkningsökningen i de finländska<br />
<strong>kommun</strong>erna som mest varit 3 %. En såhär stor tillväxt skulle innebära att <strong>kommun</strong>ens ekonomi hamnar i<br />
en ohållbar situation.<br />
<strong>Sibbo</strong> har låtit VTT göra en utredning om möjligheterna att genomföra den strukturmodell som<br />
<strong>kommun</strong>en valt. På grund av de ekonomiska kalkylerna är utredningen emellertid orealistisk. Harkimo<br />
och Ekström har utvecklat en egen genomförandemodell för generalplan för <strong>Sibbo</strong> 2025, där den<br />
ekonomiska delen bygger på användning av markanvändningsavgifter. Bägge genomförandemodellerna<br />
kräver en radikal <strong>kommun</strong>alpolitisk linjeändring, som inte är trovärdig. <strong>Sibbo</strong> har särskilt haft problem<br />
med styrningen av markanvändningen.<br />
<strong>Sibbo</strong> kan inte genom sina egna beslut tillräckligt bemöta snedvridningen av samhällsstrukturen i<br />
huvudstadsregionen. Det förslag om en anslutning av sydvästra <strong>Sibbo</strong> till Helsingfors som Helsingfors<br />
stadsfullmäktige beslutade om är å andra sidan till alltför stort förfång för <strong>Sibbo</strong>s förutsättningar att<br />
utvecklas.<br />
En <strong>kommun</strong>delssammanslagning kan enligt 5 § 1 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen verkställas om inte<br />
fullmäktige i någon berörd <strong>kommun</strong> motsätter sig ändringen, eller om ändringen inte inverkar på<br />
invånarantalet i någon <strong>kommun</strong> med mer än fem procent eller på arealen i någon <strong>kommun</strong> med mer än tio<br />
procent. I övrigt kan en sådan ändring i <strong>kommun</strong>indelningen verkställas endast under särskilt vägande i 3<br />
§ nämnda förutsättningar.<br />
I denna <strong>kommun</strong>indelningsutredning har förutom Helsingfors stadsfullmäktiges förslag undersökts å<br />
andra sidan sådana sammanslagningsalternativ som uppfyller villkoren i 5 § 1 mom. i<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen: högst 5 % av invånarantalet och högst 10 % av landarealen och alternativ där<br />
invånarantalet överstiger 5 %.<br />
Av de undersökta alternativen kommer de som uppfyller villkoret 5/10 % inte i fråga därför att det<br />
område som ansluts enligt dem inte är tillräckligt stort på lång sikt. Ett förenhetligande av<br />
samhällsstrukturen förutsätter att minst 20 000 invånare och 10 000 arbetsplatser placeras på området.<br />
Kommunindelningsutredaren har kommit fram till att det område som är tillräckligt med tanke på<br />
huvudstadsregionens enhetlighet men inte är till orimligt förfång för <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>s<br />
verksamhetsförutsättningar och utveckling är det som i utredningen benämns alternativ 2. Området anges<br />
på kartan i kapital 5 i utredningsrapporten.<br />
5
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Kommunindelningsutredaren föreslår,<br />
att till Helsingfors ansluts ett område i sydvästra <strong>Sibbo</strong> enligt Alternativ 2, vilket anges<br />
exakt på bifogade karta och i den beskrivning som ansluter sig till kartan. Samtidigt<br />
föreslås att den s.k. Västerkullakilen i Vanda stad ansluts till Helsingfors.<br />
Sammanslagningen träder i kraft fr.o.m. början av 2009.<br />
De juridiska förutsättningarna för den föreslagna <strong>kommun</strong>delssammanslagningen har behandlats separat i<br />
samband med utredningsarbetet. En ändring i <strong>kommun</strong>indelningen enligt förslaget kan främja<br />
samhällsstrukturens funktionsduglighet på det sätt som <strong>kommun</strong>indelningslagen förutsätter.<br />
I utredningen har konstaterats att en ändring inom de gränser för invånarantalet eller arealen som anges i<br />
5 § 1 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen inte är tillräcklig med tanke på de mål som ett förenhetligande av<br />
samhällsstrukturen kräver. Därefter har det bedömts om målen kan uppnås med en mera omfattande<br />
<strong>kommun</strong>delssammanslagning och om det finns sådana ”särskilt vägande förutsättningar” som avses i 5 §<br />
2 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen för en sådan sammanslagning.<br />
Utvecklingen i Helsingforsregionen och huvudstadsregionen är av betydelse inte bara för området självt<br />
utan också för hela landets konkurrenskraft och utveckling. En utveckling av Helsingfors samhällsstruktur<br />
österut och en överföring av de områden som utvecklingen förutsätter från <strong>Sibbo</strong> och Vanda till<br />
Helsingfors kan motiveras särskilt med de grunder i anslutning till främjande av <strong>kommun</strong>ernas<br />
funktionsförmåga och verksamhetens lönsamhet samt förbättrande av verksamhetsmöjligheterna för<br />
näringarna i området som anges i 3 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen. Ändringen i <strong>kommun</strong>indelningen kan<br />
motiveras med avseende på <strong>kommun</strong>erna i hela området och hela landet. På lång sikt främjar<br />
<strong>kommun</strong>delssammanslagningen också ordnandet av service för invånarna i området och förbättrar<br />
levnadsförhållandena i området på det sätt som anges i 3 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen.<br />
Eftersom mer än fem procent av <strong>Sibbo</strong>s befolkning bor på det område som föreslås bli överfört från <strong>Sibbo</strong><br />
till Helsingfors, bör överföringen i enlighet med 5 § 2 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen kunna motiveras<br />
med särskilt vägande i 3 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen nämnda förutsättningar. Särskilt vägande<br />
förutsättningar kan anses föreligga, eftersom en balanserad utveckling av samhällsstrukturen i Helsingfors<br />
och huvudstadsregionen är nödvändig med tanke på områdets och hela landets utveckling. Sålunda kräver<br />
ett vägande allmänt intresse att <strong>kommun</strong>delssammanslagningen verkställs.<br />
Enligt 1 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen utvecklas <strong>kommun</strong>indelningen så att <strong>kommun</strong>områdenas enhetlighet<br />
och samhällsstrukturens funktionsduglighet främjas. I och med den lagändring som träder i kraft vid<br />
ingången av 2007 skall en <strong>kommun</strong> dessutom bestå av ett pendlingsområde eller någon annan sådan<br />
funktionell helhet som har ekonomiska och på personalresurserna grundade förutsättningar att ansvara för<br />
ordnandet och finansieringen av servicen. De bostads- och arbetsplatsområden som planerats i sydvästra<br />
<strong>Sibbo</strong> och Västerkullaområdet kommer i vart fall att utgöra en del av Helsingfors i samhällsstrukturellt<br />
och funktionellt avseende, varför det är motiverat att även administrativt genomföra planeringen av<br />
markanvändningen, boendet och trafiken som en del av Helsingfors.<br />
Kommunindelningsutredarens förslag beaktar proportionalitetsprincipen, som förutsätter att man inte<br />
ansluter ett större område än vad särskilt vägande förutsättningar kräver. Av denna anledning har<br />
utredaren i sitt förslag stannat för ett mindre område än vad Helsingfors stad har föreslagit. Också<br />
verkningarna för <strong>Sibbo</strong>s invånarantal är betydligt mindre än i Helsingfors stads förslag.<br />
Vid en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen måste man också beakta <strong>kommun</strong>indelningen som regional grund<br />
för invånarnas självstyrelse. Utredaren har i sitt förslag också beaktat att <strong>Sibbo</strong> efter ändringen skall vara<br />
en livsduglig och handlingskraftig <strong>kommun</strong>, ”som har ekonomiska och på personalresurserna grundade<br />
6
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
förutsättningar att ansvara för ordnandet och finansieringen av servicen”. <strong>Sibbo</strong> kunde bl.a. genom sina<br />
egna beslut revidera strukturen i Tallmo-, Nickby- och Söderkullaområdet.<br />
Tack<br />
Utredningsarbetet har genomförts som s.k. distansarbete vid inrikesministeriets <strong>kommun</strong>avdelning.<br />
Utredaren har fått gediget stöd från avdelningens tjänstemän. Jag vill framföra mitt tack till överinspektör<br />
Suvi Savolainen, konsultative tjänstemannen Mika Rossi, regeringsrådet Arto Sulonen, konsultative<br />
tjänstemannen Rainer Alanen, överinspektör Markku Mölläri och specialsakkunnige Olli T. Alho. Jag har<br />
också fått stöd från Finlands Kommunförbunds direktör för juridiska ärenden Kari Prättälä.<br />
Avdelningssekreterare Aija Sormunen har layoutat slutrapporten.<br />
Från Helsingfors stad, Vanda stad och <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> har jag fått de uppgifter jag begärt, likaså från de<br />
många statliga myndigheter som jag varit i kontakt med liksom från Nylands förbund och Östra Nylands<br />
förbund.<br />
Kommuninvånarna i <strong>Sibbo</strong> har aktivt väglett utredarens arbete med kritiska kommentarer.<br />
Helsingfors 30.11.2006<br />
Pekka Myllyniemi<br />
Kommunindelningsutredare<br />
7
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
INNEHÅLL<br />
PRESENTATIONSBLAD<br />
RAPPORTENS FÖLJEBREV<br />
1 UPPDRAGET OCH UTFÖRANDET AV UPPGIFTEN 9<br />
2 BESKRIVNING AV OMRÅDET OCH OMRÅDETS SAMHÄLLSSTRUKTUR 11<br />
2.1 Helsingfors, <strong>Sibbo</strong>, Vanda 11<br />
2.1.1 Helsingfors 11<br />
2.1.2 <strong>Sibbo</strong> 13<br />
2.1.3 Vanda 13<br />
2.1.4 Helsingfors, <strong>Sibbo</strong>s och Vandas nyckeltal 14<br />
2.2 Samarbete <strong>mellan</strong> <strong>kommun</strong>erna 15<br />
2.2.1 Regionplanering 15<br />
2.2.2 Nyland 17<br />
2.2.3 Regioncentrumprogrammet och stadspolitiska åtgärder 20<br />
2.2.4 Huvudstadsregionen, SAD och övriga Nyland 20<br />
2.2.5 Metropolområdet 24<br />
3. PROBLEM MED SAMHÄLLSSTRUKTUREN I HUVUDSTADSREGIONEN OCH<br />
FRAMLAGDA FÖRSLAG TILL UTVECKLANDE AV STRUKTUREN 24<br />
3.1 Problem med samhällsstrukturen i huvudstadsregionen 24<br />
3.2 Förslag till lösningar på problemen med samhällsstrukturen 28<br />
3.2.1 Allmänt 28<br />
3.2.2 Helsingforsregionens samarbetsdokument 29<br />
3.2.3 Ilaskivis utredning 29<br />
3.2.4 Avtalsbaserat samarbete i huvudstadsregionen och den större<br />
Helsingforsregionen 32<br />
3.2.5 Betydelsen av en sammanslagning av Nylands förbund och<br />
Östra Nylands förbund 35<br />
3.2.6 Helsingfors stadsfullmäktiges beslut 37<br />
3.2.7 <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>s besvär över Helsingfors framställning och<br />
strukturmodellerna i generalplanen för <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> 2025 39<br />
4. GENERALPLAN FÖR SIBBO 2025 40<br />
4.1 Utarbetandet av generalplan 2025 40<br />
4.2 Bedömning av förutsättningarna för <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>s befolkningstillväxt 41<br />
4.2.1 Jämförelse <strong>mellan</strong> en befolkningstillväxt på 40 000 invånare och<br />
den faktiska tillväxten 41<br />
4.2.2 Befolkningstillväxtens inverkan på <strong>kommun</strong>ens ekonomi 42<br />
4.2.3 Den genomförandemodell där VTT varit konsult 42<br />
4.2.4 Harkimos – Ekströms genomförandemodell 43<br />
4.2.5 Bedömning av modellerna 44<br />
5. KOMMUNINDELNINGSUTREDARENS FÖRSLAG JÄMTE MOTIVERING 46<br />
5.1 De juridiska förutsättningarna för ändringar i <strong>kommun</strong>indelningen 46<br />
5.2 Behovet av en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen 48<br />
5.3 Alternativa <strong>kommun</strong>delssammanslagningar 50<br />
5.4 Kommunindelningsutredarens förslag 52<br />
5.5 Juridisk motivering till förslaget 57<br />
BILAGOR<br />
8
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
1. Uppdraget och utförandet av<br />
uppgiften<br />
Förordnande om en särskild utredning om ändring i<br />
<strong>kommun</strong>indelningen och tillsättande av en <strong>kommun</strong>indelningsutredare<br />
Inrikesministeriet har med stöd av 6 § 2 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen av den 19 december 1997<br />
(1196/1997) beslutat att en särskild utredning skall verkställas om en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen<br />
genom en <strong>kommun</strong>delssammanslagning <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad. Det bör<br />
undersökas om det finns behov, och vilket slags behov, av att utvidga Helsingfors stads område österut<br />
för att trygga samhällsstrukturens utveckling i huvudstadsregionen. Inrikesministeriet anser att en särskild<br />
utredning är nödvändig p.g.a. sakens omfattning, svårighet och allmänna betydelse. Samtidigt har<br />
ministeriet, efter att ha hört de berörda <strong>kommun</strong>erna, tillsatt politices magister Pekka Myllyniemi som<br />
<strong>kommun</strong>indelningsutredare.<br />
Uppdraget<br />
Kommunindelningsutredaren skall genomföra ovan nämnda utredning enligt 8 § 1 och 2 mom. i<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen och, om utredningen ger anledning till det, utarbeta ett förslag till ändring i<br />
<strong>kommun</strong>indelningen enligt 8 § 3 mom.<br />
Utredningen skall ge information utgående från vilken man kan bedöma<br />
1. Om det finns behov av att ändra <strong>kommun</strong>indelningen <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda<br />
stad och Helsingfors stad,<br />
2. Vilket område som ändringen skulle gälla,<br />
3. Om det finns förutsättningarna enligt <strong>kommun</strong>indelningslagen för en ändring i<br />
<strong>kommun</strong>indelningen,<br />
4. Om det finns särskilda förutsättningar vid minskning och utvidgning av <strong>kommun</strong>ens<br />
område enligt 5 § 1 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen,<br />
5. Om det finns sådana särskilt vägande förutsättningar enligt 3 § i<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen som krävs om särskilda förutsättningar enligt 5 § 1 mom. i<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen eventuellt saknas.<br />
Om slutresultatet av utredningen är att <strong>kommun</strong>indelningen borde ändras, skall utredaren utarbeta ett<br />
förslag i detta syfte. Vid behandlingen av utredarens ändringsförslag tillämpas vad som bestäms om<br />
behandlingen av framställningar om ändringar i <strong>kommun</strong>indelningen. I utredningen skall också bedömas<br />
hur ändringen i <strong>kommun</strong>indelningen påverkar <strong>kommun</strong>ernas ekonomi.<br />
Utredarens förslag skall tillställas de berörda <strong>kommun</strong>erna genast när det blivit färdigt.<br />
9
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Mandatperioden<br />
Utredningsarbetet inleds 26.9.2006 och sakinnehållet skall vara klart senast i slutet av november 2006.<br />
Slutresultatet av utredningen skall tillställas inrikesministeriet senast 30.11.2006, då utredningsarbetet<br />
avslutas.<br />
Utredningsarbetets organisering<br />
Kommunindelningsutredaren arbetar under tjänsteansvar, och han har utan hinder av<br />
sekretessbestämmelserna rätt att av myndigheterna få de uppgifter och annan hjälp som han behöver för<br />
att utföra sitt uppdrag.<br />
Om <strong>kommun</strong>indelningsutredaren och de berörda <strong>kommun</strong>erna så vill kan <strong>kommun</strong>erna tillsätta ett<br />
förhandlingsorgan som under fortlöpande växelverkan bistår utredningsmannen med lokal sakkunskap.<br />
Kommunindelningsutredarens kontaktpersoner vid inrikesministeriet är konsultative tjänstemannen Mika<br />
Rossi och överinspektör Suvi Savolainen.<br />
Utredningen finansieras under moment 26.97.32.4 i inrikesministeriets budget.<br />
Utförandet av uppgiften<br />
Utredningsarbetet, sammanställandet och bearbetningen av materialet samt författandet av rapporten har<br />
skett i form av distansarbete i utredarens hem i Lojo. Ingående diskussioner har förts på<br />
inrikesministeriets <strong>kommun</strong>avdelning med överinspektör Suvi Savolainen, konsultative tjänstemannen<br />
Mika Rossi, regeringsrådet Arto Sulonen, konsultative tjänstemannen Rainer Alanen, överinspektör<br />
Markku Mölleri och specialsakkunnige Olli T. Alho samt med Finlands Kommunförbunds direktör för<br />
juridiska ärenden Kari Prättälä.<br />
Utredaren har två gånger informerat region- och <strong>kommun</strong>minister Hannes Manninen under arbetets gång.<br />
För att kunna verkställa utredningen skaffade <strong>kommun</strong>indelningsutredaren nödvändigt material i<br />
synnerhet från <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> och Helsingfors stad. Tillsammans med <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>direktör och<br />
planläggningschef bekantade han sig med sydvästra <strong>Sibbo</strong>. Utredaren har också stått i kontakt med SAD,<br />
Nylands förbund och Östra Nylands förbund.<br />
Av de statliga myndigheterna diskuterade utredaren med och fick material av företrädare för<br />
Miljöministeriet, Nylands miljöcentral, <strong>kommun</strong>ikationsministeriet, Nylands vägdistrikt och Nylands TEcentral.<br />
Utredaren fick det material han begärde av dessa myndigheter.<br />
Utredaren bekantade sig också med <strong>Sibbo</strong> genom diskussioner med företrädare för För <strong>Sibbo</strong> rf och till<br />
utredaren överlämnade en adress med över 14 000 namnteckningar mot Helsingfors förslag. Till<br />
utredaren överlämnades också en mapp med insändare.<br />
Utredaren deltog i två medborgardebatter i <strong>Sibbo</strong> med sammanlagt nästan 800 deltagare.<br />
10
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Helsingfors stifts domkapitel har tillställt utredaren en promemoria daterad 31.8.2006 från ett möte som<br />
hölls i Hakunila seurakuntas pastorskansli, där man tar upp de svårigheter som församlingarna i området<br />
skulle åsamkas om sydvästra <strong>Sibbo</strong> ansluts till Helsingfors stad.<br />
2. Beskrivning av området och områdets<br />
samhällsstruktur<br />
2.1 Helsingfors, <strong>Sibbo</strong>, Vanda<br />
2.1.1 Helsingfors<br />
Helsingfors som är Finlands huvudstad och landets största stad är belägen i södra Finland vid kusten av<br />
Finska viken. Helsingfors rågrannar är Vanda i norr och öster och Esbo i väster. Till <strong>Sibbo</strong> gränsar<br />
Helsingfors endast till havs. Helsingfors har ungefär 560 000 invånare. Stadens yta är 686 km 2 . varav<br />
184,5 km 2 är land och resterande 500 km 2 vattenområden. Befolkningstätheten är över 3000<br />
invånare/km 2 . I Helsingfors finns 315 öar och strandlinjen är 98 kilometer. På grund av att stora områden<br />
fyllts ut har strandlinjen förändrats kraftigt under de senaste tvåhundra åren.<br />
Tillsammans med Esbo, Vanda och Grankulla bildar Helsingfors huvudstadsregionen, där det bor<br />
sammanlagt ungefär en miljon människor.<br />
Helsingfors geografiska utvidgning<br />
Helsingfors grundades ursprungligen på Forsby bys område vid mynningen av Vanda å, invid<br />
Gammelstadsfjärden i närheten av nuvarande Arabiastranden. Staden fick sitt namn efter den närliggande<br />
Helsinge fors. Man märkte emellertid snabbt att staden inte motsvarade förväntningarna, i första hand för<br />
att Gammelstadsfjärden var så grund. Genom generalguvernör Peter Brahes försorg beslöts 1640 att<br />
staden skulle flyttas till en bättre hamnplats på Estnäset, dagens Kronohagen.<br />
Av Helsingfors förstäder hade på 1920-talet bildats <strong>kommun</strong>er och köpingar. En anslutning av dem till<br />
Helsingfors hade diskuterats ända sedan slutet av 1920-talet. Utredningsman Yrjö Harvia utarbetade ett<br />
betänkande om en inkorporering. Betänkandet blev klart 1936 men beslutet fattades först 1944. Vid<br />
ingången av 1946 mer än femfaldigades Helsingfors stads område, när till staden anslöts Haga köping,<br />
Åggelby, Brändö och Hoplax <strong>kommun</strong>er i sin helhet samt betydande delar av Helsinge lands<strong>kommun</strong>.<br />
”Områdessammanslagningen kring Helsingfors år 1946 motiverades med att det fanns ett behov av ett<br />
övergripande utvecklande av ett enhetligt stadsområde. Någon övergripande utveckling var inte möjlig så<br />
länge Helsingfors med omgivning var uppdelat i flera självständiga <strong>kommun</strong>er. Enligt utredningsman<br />
Yrjö Harvia borde Helsingfors hela ekonomiska influensområde samlas inom en och samma <strong>kommun</strong>ala<br />
administration.” (Timo Herranen, Helsingfors stadsområde och stadsplaneringens växlingar, Helsingfors<br />
stads faktacentrals publikationsserie Kvartti 1/92)<br />
11
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Stadens landareal utökades med sammanlagt över 16 000 hektar. Arealen hade tidigare varit knappt 3000<br />
hektar. Helsinge lands<strong>kommun</strong> miste nästan hälften av sina invånare. Huvudstadens invånarantal var nu<br />
340 000, då det 1918 hade varit 155 000.<br />
Den senaste betydande inkorporeringen skedde när Nordsjö anslöts till Helsingfors 1966.<br />
Inkorporeringarnas historia beskrivs på karta 1.<br />
Baggböle<br />
Malm<br />
Haga<br />
Hertonäs<br />
Botby<br />
Nordsjö<br />
Drumsö<br />
Tölö<br />
Degerö<br />
Karta 1: Helsingfors utveckling till sin nuvarande storlek. Källa: Helsingfors stad<br />
12
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
2.1.2 <strong>Sibbo</strong><br />
<strong>Sibbo</strong> ligger i landskapet Östra Nyland, i Södra Finlands län. Kommunen har 18 719 invånare<br />
(31.12.2005). Kommunens yta är 366,75 km 2 , varav 2,65 km 2 är vatten. Befolkningstätheten är 50<br />
invånare/km 2 .<br />
Kommunen är tvåspråkig. Av invånarna talar 58,5 % finska och 40 % svenska som modersmål.<br />
I havet utanför <strong>Sibbo</strong> finns flera populära sommarstugeöar, av vilka de största är Löparö, Norrkullalandet,<br />
Simsalö och Fagerö (fi. Kaunissaari). Bosättningen är koncentrerad till <strong>kommun</strong>ens små tätorter (Box,<br />
Mårtensby, Söderkulla, Tallmo, Västerskog och Östersundom) samt Nickby. <strong>Sibbo</strong>s invånarantal har<br />
vuxit på 1980-90-talen på grund av flyttningsrörelsen från huvudstadsregionen. Invånarna pendlar dock i<br />
huvudsak till Helsingfors.<br />
2.1.3 Vanda<br />
Vanda är Finlands fjärde största stad till invånarantalet. Vanda ligger i Södra Finlands län, i landskapet<br />
Nyland, i omedelbar närhet av Finska vikens kust. Vanda blev stad 1974, före det var den känd som<br />
Vanda köping och före det som Helsinge lands<strong>kommun</strong>. Vanda har 187 281 invånare (31.12.2005).<br />
Stadens landareal är 241 km 2 och befolkningstätheten är 778 invånare/km 2 .<br />
Staden har utvecklats till sin nuvarande storlek tack vare inflyttning från landsbygden och goda<br />
trafikförbindelser. De förstadsliknande bostadsområdena är typiska för staden. I Vanda finns Finlands<br />
viktigaste flygfält, Helsingfors-Vanda flygstation, och Vanda är även internationellt känd som en<br />
luftfartsstad. De viktigaste stadsdelarna är Dickursby, Håkansböle, Björkby, Korso, Mårtensdal och<br />
Myrbacka.<br />
Vanda är en av de fyra <strong>kommun</strong>erna i huvudstadsregionen. Grann<strong>kommun</strong>erna är i norr Tusby och<br />
Kervo, i öster <strong>Sibbo</strong>, i söder Helsingfors, i väster Esbo och i nordväst Nurmijärvi.<br />
Vid den stora inkorporeringen 1946 anslöts ungefär en tredjedel av Helsinge lands<strong>kommun</strong> genom<br />
statsrådets beslut till Helsingfors stad. Samtidigt miste lands<strong>kommun</strong>en två tredjedelar av sina invånare<br />
samt sina största centrum Malm och Sockenbacka. Lands<strong>kommun</strong>en fick 1954 en stor bit av Korso i<br />
Tusby och Kervo samt 1959 en liten bit av Tusby. År 1966 överfördes Nordsjö från lands<strong>kommun</strong>en till<br />
Helsingfors.<br />
13
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
2.1.4 Helsingfors, <strong>Sibbo</strong>s och Vandas nyckeltal<br />
Areal Helsingfors <strong>Sibbo</strong> Vanda<br />
Areal km2 685,2 366,8 242,7<br />
Landareal km2 184,5 364,1 240,8<br />
Befolkning Helsingfors <strong>Sibbo</strong> Vanda<br />
Folkmängd 2005 560 905 18 719 187 281<br />
Folkmängd 2003 559 330 18 397 184 039<br />
Befolkningstäthet inv./km2 3 040 50 778<br />
Total befolkningsförändring % 03-05 0,3 1,8 1,8<br />
Befolkningsprognos 2010 572 648 20 230 196 311<br />
Tätortsbefolkning 2001 543 622 14 855 175 963<br />
Tätortsgrad 2001 % 100 84,2 99,2<br />
Kommunalekonomi 2005 Helsingfors <strong>Sibbo</strong> Vanda<br />
Skatteinkomster/inv. 3 535 3 028 3 260<br />
Årsbidrag euro/inv. 587 329 171<br />
Lånestock euro/inv. 1 318 2 219 2 491<br />
Skattesats 2004 17,50 18,75 18,50<br />
Boende 2003 Helsingfors <strong>Sibbo</strong> Vanda<br />
Bostädernas medelstorlek 2004 m 2 63 106 74<br />
Trångbodda hushåll 2004 10,2 12,8 10,9<br />
Hushåll i ägarbostäder 45,1 79,6 55,8<br />
Hushåll i hyresbostäder 50,5 16,7 38,1<br />
Arbetskraft Helsingfors <strong>Sibbo</strong> Vanda<br />
Sysselsatt arbetskraft sammanlagt 274 865 8 948 94 735<br />
Arbetslöshetsgrad 9,4 4,4 8,1<br />
Försörjningskvot 1,03 1,06 0,94<br />
Självförsörjning i fråga om<br />
arbetsplatser % 135 59,1 99,4<br />
Företag Helsingfors <strong>Sibbo</strong> Vanda<br />
Verksamhetsställen 38 449 1 065 8 902<br />
Trafik Helsingfors <strong>Sibbo</strong> Vanda<br />
Personbilar/1000 inv. 405 558 492<br />
14
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
2.2 Samarbete <strong>mellan</strong> <strong>kommun</strong>erna<br />
2.2.1 Regionplanering<br />
Regionplaneringen, som ligger bakom tillkomsten av de nuvarande landskapen, började i form av frivillig<br />
föreningsverksamhet 1946, då man grundade ett regionplansförbund för Helsingfors och dess<br />
omgivningar (10.7.1946 – 31.3.1957). Föreningen grundades av Helsingfors, Helsinge lands<strong>kommun</strong>,<br />
Esbo, Kervo och Grankulla. Tusby kom med 1955. Träskända var med 1956-1960, likaså <strong>Sibbo</strong> 1956-<br />
1960. I stället för detta förbund grundades Helsingfors regionplansförbund rf, som verkade 1.4.1957-<br />
31.12.1964.<br />
I och med 1958 års bygglag blev regionplanläggningen lagstadgad. Hela landet indelades i<br />
regionplaneområden. I Nyland kom regionplanläggningen att beröra hela landskapet.<br />
Riksplaneringsrådet hade tagit ställning för ett enhetligt Nyland, men riksplaneringsbyråns och<br />
inrikesministeriets ståndpunkt, som innebar fyra olika planeringsområden vann. Nylands län fick fyra<br />
regionplaneområden, Helsingfors, Västnyland, Västra Nyland och Östra nyland.<br />
Helsingfors regionplansförbund verkade som <strong>kommun</strong>alförbund 1.1.1965-31.12.1992. Till det hörde<br />
Helsingfors, Esbo, Helsinge lands<strong>kommun</strong> (fr.o.m. 1972 Vanda), Kervo, Grankulla, Träskända,<br />
Nurmijärvi, Tusby, Vichtis, Hyvinge och Hyvinge lands<strong>kommun</strong> (sammanslogs med Hyvinge stad<br />
1.1.1969).<br />
De övriga tre regionplansförbunden i Nyland var<br />
Västnylands regionplansförbund,<br />
Västra Nylands regionplansförbund och<br />
Östra Nylands regionplansförbund<br />
Tillväxten i Helsingforsregionen var intensiv decennierna efter kriget. Staten började bedriva<br />
utvecklingsområdespolitik redan på 1960-talet för att balansera utvecklingen i landets mest avlägsna<br />
delar. Problemen i den växande Helsingforsregionen försökte man inte påverka. I början av femtiotalet<br />
bodde 12 % av finländarna i regionen, 1965 redan ca 16 %. Snabbast var tillväxten i Helsinge<br />
lands<strong>kommun</strong>.<br />
Att betona behärskad tillväxt i regionen – samtidigt som näringsstrukturen snabbt förändrades, kändes<br />
inte nödvändigtvis lockande. Inte heller den andra planeringspricipen, förenhetligande av<br />
samhällsstrukturen, vann gehör. Den gick ut på att försöka koncentrera byggandet till områden som<br />
redan var i bruk och att utveckla och komplettera fungerande samhällen, när trycket låg på att bygga i<br />
t.ex. glesbygdsområden. Det byggdes helt nya områden, varvid befolkningsstrukturen utformades<br />
utgående från dem.<br />
Det område som bildades av de <strong>kommun</strong>er utanför huvudstadsområdet som hörde till Helsingfors<br />
regionplansförbund kallades först ytterområdet, fr.o.m. 1974 kransområdet.<br />
Regionplansförbunden i Nyland samarbetade aktivt under hela sin existens. Utöver det nyländska<br />
samarbetet vände man sig såväl västerut mot Egentliga Finland som norrut mot Tavastland.<br />
Anmärkningsvärt var att regionplaneområdet inte begränsade planeringsområdet – det ansågs naturligt<br />
och nödvändigt att granska hela Nyland och alla fyra regionplaneområdena tillsammans.<br />
I slutet av 1980-talet föreslog Helsingfors regionplansförbund och flera andra remissinstanser att de fyra<br />
regionplansförbunden i Nyland skulle sammanslås. År 1993 sammanslogs ändå genom statsrådets<br />
15
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
beslut endast tre av de fyra regionplaneområdena i Nyland, Östra Nyland förblev ett eget område.<br />
Samma år bereddes också en överföring av regionutvecklingsuppgifterna från länsstyrelserna till<br />
förbunden på landskapsnivå.<br />
I början av 1993 sammanslogs Helsingfors regionplansförbund och Västnylands regionplansförbund samt<br />
även det finskspråkiga landskapsförbundet i Nyland. Till området fogades på <strong>kommun</strong>ernas begäran och<br />
genom statsrådets beslut tre nya <strong>kommun</strong>er, Mäntsälä och Borgnäs från Östra Nylands förbund samt<br />
Kyrkslätt från Västra Nylands regionplansförbund. Den nya sam<strong>kommun</strong>en fick namnet Uudenmaan<br />
liitto – Nylands förbund. I början av 1994 omfattade förbundets område 24 <strong>kommun</strong>er, då även resten<br />
av <strong>kommun</strong>erna från Västra Nylands regionplansförbund anslöt sig. Förbundet blev mera klart<br />
tvåspråkigt. I Nyland fanns då två förbund, Nylands förbund och Östra Nylands förbund.<br />
Det svenskspråkiga landskapsförbundet i Nyland antogs kunna fortsätta som självständigt förbund,<br />
eftersom Nylands förbund inte skulle omfatta hela landskapets område. Sedermera upplöstes förbundet<br />
och ombildades till Sydkustens landskapsförbund, som omfattar hela sydkusten.<br />
Regionalpolitiken fick sin början på 1960-talet, då det skapades en tidsbegränsad lagstiftning för<br />
utvecklingsområdena. Följande decennium stiftades lagen om främjande av en balanserad regional<br />
utveckling, där länsstyrelserna spelade en central roll. Regionala utvecklingsplaner skulle utarbetas i<br />
samarbete med regionplansförbunden och distriktsförvaltningsmyndigheterna och vid behov skulle man<br />
höra <strong>kommun</strong>erna samt företrädare för näringslivet och organisationer.<br />
En stor regionalförvaltningsreform innebar lagen om regional utveckling, som trädde i kraft vid<br />
ingången av 1994 och där förbunden på landskapsnivå spelade en central roll. I praktiken fungerade<br />
förbunden på landskapsnivå som regionutvecklingsmyndigheter i hela landet fr.o.m. ingången av 1994.<br />
Förbunden på landskapsnivå fick en ny uppgift och mera ansvar i och med lagen om regional utveckling<br />
1994. Regionalförvaltningen för miljöfrågor stärktes 1995 när de regionala miljöcentralerna, som lyder<br />
under miljöministeriet, inrättades genom att vatten- och miljödistrikten och länsstyrelsernas miljöenheter<br />
sammanslogs.<br />
År 1997 genomgick länsförvaltningen en stor omvälvning, när antalet län minskades från tolv till<br />
sex. I samband med reformen överfördes en del av länens uppgifter på förbunden på landskapsnivå<br />
och en del på arbetskrafts- och näringscentralerna som inrättats inom den statliga<br />
regionalförvaltningen. Med stöd av lagen om regional utveckling ansvarade förbunden på<br />
landskapsnivå för den allmänna regionala utvecklingen, intressebevakningen och även för<br />
internationella uppgifter i anslutning därtill.<br />
Regionutvecklingen utgjorde ett nytt element i det nya förbundets arbete, men det lagstadgade<br />
planläggningsarbetet behöll sin ställning bland förbundets prioriteringar. Efter sammanslagningen av<br />
regionplansförbunden blev en uppgift att sammanställa de planer som utarbetats enligt olika principer i<br />
landskapets olika delar. Nya planer utarbetades också.<br />
Markanvändnings- och bygglagen 1999 förändrade planläggningspraxisen i grunden. Ett helt nytt<br />
element i planeringssystemet blev ”De riksomfattande målen för områdesanvändningen”, som statsrådet<br />
beslutar om. Uppgifter som hör till landskapets planeringsarbete är förutom landskapsplanen<br />
landskapsöversikten som anger principerna för landskapets utveckling och landskapsprogrammet<br />
som koncentrerar sig på genomförandet av projekt. I stället för regionplanen kom landskapsplanen,<br />
vars innehåll är mera allmänt än regionplanens. Landskapsplanens betydelse framhävs emellertid av att<br />
den liksom regionplanen tidigare skall föras till behörigt ministerium för fastställelse. Landskapsplanen<br />
förmedlar markanvändningsintressena på riksnivå och landskapsnivå till planläggningen på <strong>kommun</strong>nivå.<br />
Till de riksomfattande målen för områdesanvändningen som miljöministeriet definierade 2000 hör bl.a.<br />
16
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
fungerande regionstruktur och enhetligare samhällsstruktur och kvalitet på livsmiljön samt<br />
specialfrågor i Helsingforsregionen.<br />
Även när det gäller planläggningen intar Helsingforsregionen en särställning och det syns också i de<br />
riksomfattande målen för områdesanvändningen. Utnyttjandet av de möjligheter som spårtrafiken<br />
erbjuder och en utvidgning av dem samt förbättrad effektivitet innebär utmaningar för planeringen.<br />
Samhällsstrukturens splittring är fortfarande ett orosmoment. I Nyland har alla planer som den<br />
gällande lagstiftningen förutsatt vid respektive tidpunkt utarbetats separat av Nylands förbund och<br />
Östra Nylands förbund. Ingen bär något övergripande ansvar som skulle omfatta hela Nyland.<br />
2.2.2 Nyland<br />
Nyland utgjorde tidigare en enhetlig helhet i form av det historiska landskapet Nyland och Nylands län.<br />
År 1994 delades det historiska landskapet upp i landskapen Nyland och Östra Nyland. I länsreformen<br />
1997 ersattes länet med Södra Finlands län. Efter detta har det inte förekommit någon enhetlig<br />
planering eller utveckling av Nyland.<br />
Nyland och framför allt kusten har av tradition varit en svenskspråkig trakt, men sedan Helsingfors blev<br />
Finlands huvudstad har finskan blivit allt vanligare omkring Helsingfors och är redan majoritetsspråk i<br />
största delen av landskapet.<br />
Landskapet Nyland har en areal på 6 366 kvadratkilometer och invånarantalet uppgår till 1 329 004.<br />
Nyland är det överlägset folkrikaste landskapet i Finland och här bor man lika tätt som genomsnittet i<br />
Tyskland. Hit flyttar varje år omkring 10 000-20 000 personer från andra ställen i Finland, vilket har lett<br />
att var fjärde person som är bosatt i Finland bor i Nyland.<br />
Bruttonationalprodukten i Nyland uppgick 2003 till sammanlagt 43 747 miljoner euro. Näringsstrukturen<br />
i Nyland är servicedominerad. Landets huvudstad har lockat till sig skolor, kapital och arbetskraft. I<br />
synnerhet utmed Ring III och huvudbanan i huvudstadsregionen, i Lojoregionen och vid kusten finns<br />
industri. De mest industrialiserade <strong>kommun</strong>erna är Hangö, Lojo, Pojo och Ekenäs. Tack vare det sydliga<br />
läget och den fruktbara jordmånen är förutsättningarna för jordbruk goda.<br />
Landskapet Östra Finland hör till Södra Finlands län. Östra Nyland är en del av det historiska landskapet<br />
Nyland, och före länsreformen 1997 var Östra Nyland en del av Nylands län.<br />
Landskapets areal är 2 823 kvadratkilometer och invånarantalet 92 933 (den 31 december 2005).<br />
Bruttonationalprodukten i Östra Nyland uppgick 2001 till sammanlagt 1 751 miljoner euro.<br />
I Östra Nyland finns tio <strong>kommun</strong>er, av vilka två är städer. Kommunerna är Askola, Lappträsk, Liljendal,<br />
Lovisa, Mörskom, Pernå, Borgå, Pukkila, Strömfors, <strong>Sibbo</strong>.<br />
De bägge landskapens <strong>kommun</strong>er finns angivna på karta 2.<br />
17
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Hangö<br />
Ekenäs<br />
Pojo<br />
Högfors<br />
Nummi-Pusula<br />
Vichtis<br />
Sammatti<br />
Lojo<br />
Karislojo<br />
Sjundeå<br />
Karis<br />
Kyrkslätt<br />
Ingå<br />
Nyland<br />
Mäntsälä<br />
Hyvinge<br />
Järvenpää Träskända<br />
Nurmijärvi<br />
Borgnäs<br />
Tusby<br />
Kervo<br />
Vanda <strong>Sibbo</strong><br />
Grankulla<br />
Helsingfors<br />
Esbo<br />
Pukkila Mörskom<br />
Askola<br />
Borgå<br />
Pernaja Pernå<br />
Liljendal<br />
Lappträsk<br />
Lovisa<br />
Östra Nyland<br />
Strömfors<br />
Helsingforsregionen (14)<br />
Övriga Nyland (11)<br />
Övriga Östra Nyland (9)<br />
Karta 2 Kommunerna i Nyland och Östra Nyland<br />
18
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Befolkningen i Nyland och Östra Nyland, tillväxtprognoser,<br />
arbetsplatser<br />
Nyland Östra Nyland<br />
Folkmängd 2000 1 304 595 89 604<br />
Prognos 2030<br />
- självförsörjningskalkyl 1 350 257 91 342<br />
tillväxt 4 % 2 %<br />
- trendkalkyl 1 575 591 104 736<br />
tillväxt 21 % 17 %<br />
- landskapsförbundet 1 617 000 111 200<br />
tillväxt 24 % 24 %<br />
- arbetsministeriet 1 590 000 103 800<br />
22 % 16 %<br />
Areal km2 6 366 2 823<br />
Befolkningstäthet inv./km2 2003 210,2 32,5<br />
Arbetsplatser 2000 689 033 33 293<br />
Landskapsförbundets arbetsplatsmål<br />
2030 860 500 41 600<br />
tillväxt 25 % 25 %<br />
Källa: Alliansen för landskapen i södra Finlands publikation Södra Finlands regionstruktur 2030,<br />
befolkning och arbetsplatser<br />
Bostadsbeståndet i Nyland och Östra Nyland 2002<br />
Nyland Östra Nyland<br />
Bostäder sammanlagt 652 457 42 031<br />
Separat småhus 145 230 24 154<br />
22 % 57 %<br />
Rad/kedjehus 69 266 4 400<br />
11 % 10 %<br />
Höghus 427 800 12 505<br />
66 % 30 %<br />
Annan/okänd 10 161 972<br />
2 % 2 %<br />
Källa: Alliansen för landskapen i södra Finland: Södra Finlands regionstruktur 2030, boende, miljö och<br />
trafik<br />
19
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
2.2.3 Regioncentrumprogrammet och stadspolitiska åtgärder<br />
Statsrådets regioncentrumprogram genomförs i Nyland under den nya programperioden genom<br />
* Regioncentrumprogrammet för Hyvinge-Riihimäki ekonomiska region samt<br />
* stadsprogrammen:<br />
- Huvudstadsregionens stadsprogram,<br />
- Lojoregionens och Ekensregionens gemensamma utvecklingsprogram<br />
och<br />
- KUUMA-partnerskapsprogrammet för mellersta Nyland<br />
2.2.4 Huvudstadsregionen, SAD och övriga Nyland<br />
Huvudstadsregionen är ett viktigt tillväxtcentrum med ungefär en miljon invånare. Hit flyttar varje år<br />
8 000-10 000 nya invånare. Området är som en enda storstad, men av historiska skäl består det av fyra<br />
olika städer. Dessa städer är Helsingfors, Vanda, Esbo och Grankulla.<br />
Huvudstadsregionen ligger i södra delen av Finland, på kusten av Finska viken, som är en del av<br />
Östersjön. Invånarantalet i området varierar från 996 724 till 1,3 miljoner, beroende hur stort område som<br />
tas med. Inom Helsingfors pendlingsområde bor 1 459 557 människor (I detta fall räknas de <strong>kommun</strong>er<br />
där minst 10 % av arbetskraften arbetar i Helsingfors). I området bor således ungefär en fjärdedel av<br />
Finlands befolkning och där finns nästan 29 % av arbetsplatserna.<br />
Helsingforsområdet är det största urbaniserade området i Finland och är landets viktigaste centrum för<br />
ekonomi, kultur och vetenskap. Åtta av Finlands tjugo universitet och de flesta av storföretagens<br />
huvudkontor ligger i huvudstadsregionen, liksom Finland viktigaste flygfält, Helsingfors-Vanda<br />
flygstation.<br />
Områdets samarbetsorgan är SAD, som sköter bl.a. regiontrafiken och avfallshanteringen. Man har<br />
uppskattat att tillväxten i huvudstadsregionen kommer att avstanna runt 2030, då det bor ungefär 1,2<br />
miljoner människor i området. De fyra <strong>kommun</strong>erna bildar i praktiken ett enda stort metropolområde,<br />
men <strong>kommun</strong>erna utgör inte en stad utan fattar var och ena sina beslut på eget håll.<br />
Huvudstadsregionens areal är 765 kvadratkilometer och invånarantalet ungefär en miljon. Bosättningen är<br />
gles t.o.m. i nordisk skala, men tät för finländska förhållanden. Det finns mycket grönområden speciellt<br />
utanför Helsingfors och de splittras av spridda höghus- och egnahemshusområden, industri- och<br />
kontorsbyggnader, motorvägar och järnvägar. Regionens areal är bara 0,2 % av hela landet, men i<br />
regionen bor ungefär en femtedel av befolkningen. Huvudstadsregionen är också ett starkt<br />
arbetsplatsområde. Det finns ungefär 590 000 arbetsplatser i området. Trots den intensiva<br />
markanvändningen finns det också vidsträckta rekreations- och naturområden i regionen.<br />
Huvudcentrumet i Helsingfors stamstad fungerar som huvudstadsregionens och hela rikets centrum.<br />
Eftersom huvudstadsregionen är ett så vidsträckt område är servicen decentraliserad och finns nära<br />
invånarna i regioncentrumen. Dessa regioncentrum är ”satelliter” till centrumet och de är sammanlagt nio<br />
till antalet: i Helsingfors Östra centrum och Malm, i Vanda Dickursby och Myrbacka samt i Esbo<br />
Hagalund, Alberga, Esbo centrum, Mattby och Esboviken. De erbjuder närområdenas invånare mångsidig<br />
kommersiell och offentlig service vid sidan av arbetsplatser.<br />
20
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Till den större Helsingforsregionen hör förutom huvudstadsregionen (Helsingfors, Esbo, Vanda och<br />
Grankulla) även krans<strong>kommun</strong>erna, dvs. Hyvinge, Träskända, Kervo, Kyrkslätt, Mäntsälä, Nurmijärvi,<br />
Borgnäs, <strong>Sibbo</strong>, Tusby och Vichtis. Orsaken till detta är att de ligger nära huvudstadsregionen och att det<br />
förekommer aktiv pendling och resor för att uträtta ärenden över <strong>kommun</strong>gränserna.<br />
Helsingforsregionen har (2004) 1 233 000 invånare, prognosen för 2025 är 1 500 000 invånare. År 1975<br />
var invånarantalet 904 670. Krans<strong>kommun</strong>ernas andel av regionens invånare är ca 21 %. Den årliga<br />
befolkningstillväxten är 1,3 %.<br />
Tillväxten i Helsingregionen avspeglar sig också i fyra landskap, vilka är Nyland, Östra Nyland,<br />
Egentliga Tavastland och Päijänne-Tavastland. I detta område bor en tredjedel av Finlands befolkning.<br />
I framtiden är avsikten att utvidga Helsingforsregionen med hjälp av järnvägsleder, för att förhindra att<br />
stadsstrukturen faller sönder. På detta sätt vill man minska miljöolägenheterna från vägtrafiken, lindra<br />
trafikstockningarna och förhindra att stadsstrukturen fortsätter att falla sönder. Befintliga leder finns i<br />
riktning mot Riihimäki och Karis. År 2006 färdigställdes Lahtis genbana, som förutom fjärrtrafiken<br />
betjänar Träskända och Mäntsälä.<br />
Efter genbanan Kervo-Lahtis blir det aktuellt att planera Ringbanan till Vanda, Elsa-banan till Nummela<br />
och Lojo samt en bana till Klövskog. På lång sikt undersöks möjligheterna till spårtrafik i riktning mot<br />
Borgå, vilka är beroende av <strong>Sibbo</strong>s planläggningspolitik. Planerna i denna riktning gäller en förlängning<br />
av Helsingforsmetron i riktning mot Söderkulla och byggande av en närtrafikbana till Borgå.<br />
Helsingforsregionen kan också bestämmas utgående från hur stor del av arbetskraften som arbetar i<br />
huvudstadsregionen. Från <strong>kommun</strong>erna utmed huvudbanan (Kervo, Träskända, Hyvinge, Riihimäki) är<br />
pendlingen betydande tack vare de snabba tågen och de täta turerna. Av denna anledning strävar man<br />
efter att placera ny bosättning utmed banan, andra orsaker är spårtrafiken är ekologisk och minskar<br />
trafikstockningarna på vägarna. Arbetskraftens rörlighet beskrivs på karta 3.<br />
Kommuner där över 40 % av arbetskraften arbetar i huvudstadsregionen är Träskända, Kervo, Kyrkslätt,<br />
Nurmijärvi, <strong>Sibbo</strong>, Sjundeå, Tusby och Vichtis.<br />
Antalet <strong>kommun</strong>er där 10-40 % av arbetskraften arbetar i huvudstadsregionen är betydligt större. Dessa<br />
<strong>kommun</strong>er är Askola, Hausjärvi, Hyvinge, Ingå, Karis, Karislojo, Högfors, Lojo, Loppi, Mäntsälä,<br />
Nummi-Pusula, Pernå, Borgnäs, Borgå, Pukkila, Riihimäki, Sammatti och Suomusjärvi.<br />
21
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Karta 3: Pendlingen i huvudstadsregionen.<br />
22
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Karta 4: Helsingfors metropolområde<br />
23
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
2.2.5 Metropolområdet<br />
Definitionen av Helsingfors metropolområde baserar sig på fyra faktorer i Helsingfors metropolöversikt<br />
(Helsingfors metropolöversikt OECD:s Territorial Review of Helsinki, Det nationella teamet för OECD:s<br />
metropolöversikt, 2002):<br />
* samarbetet <strong>mellan</strong> olika aktörer,<br />
* pendlingstrafiken (pendlingsområdet),<br />
* förbindelserna <strong>mellan</strong> områdena och<br />
* behandlingen av områdena som en helhet.<br />
Metropolområdet omfattar de fyra landskapen Nyland, Östra Nyland, Tavastland och Päijänne-<br />
Tavastland. Området har 1 757 000 invånare, en tredjedel av Finlands befolkning. Tre fjärdedelar av<br />
metropolområdets befolkning bor i Nyland. Städerna Helsingfors, Esbo, Vanda och Grankulla har<br />
965 000 invånare. Helsingforsregionen består av ovan nämnda fyra städer samt deras åtta<br />
grann<strong>kommun</strong>er. Borgå, Lahtis och Tavastehus samt de omgivande landskapen (Östra Nyland, Päijänne-<br />
Tavastland och Tavastland) är också bosättningsområden som gynnas av människor som arbetar i<br />
området. Andelen långa arbetsresor har ökat i synnerhet i Tavastehus och Lahtis.<br />
Ett utmärkande drag för Helsingfors metropolområde är den utvecklade stadsstrukturen. Stadsnätet består<br />
av ett dominerande centrum på europeisk nivå, Helsingforsregionen samt de närstående Borgå-,<br />
Riihimäki- och Lojoregionerna samt Lahtis och Tavastehus landskapscentrum. Nätverket beskrivs på<br />
karta 4.<br />
3. Problem med samhällsstrukturen i<br />
huvudstadsregionen och framlagda<br />
förslag till utvecklande av strukturen<br />
3.1 Problem med samhällsstrukturen i<br />
huvudstadsregionen<br />
Nyland utgjorde tidigare en enhetlig helhet som det historiska landskapet Nyland och Nylands län. År<br />
1994 delades det historiska landskapet upp i landskapen Nyland och Östra Nyland. I länsreformen 1997<br />
ersattes länet med Södra Finlands län. Efter detta har det inte förekommit någon enhetlig planering<br />
eller utveckling av Nyland.<br />
En av de största bristerna när det gäller samarbetet kring markanvändningen och lösandet av problemen<br />
med bostadsproduktionen i huvudstadsregionen är att Helsingfors och Vandas grann<strong>kommun</strong> <strong>Sibbo</strong>, som<br />
har en mycket stor areal, inte hör till samma landskap som huvudstadsregionen.<br />
Huvudstadsregionen besitter unika egenskaper i förhållande till Europas och världens övriga<br />
huvudstadsregioner samt övriga Finland. Huvudstadsregionen kan ses som ett enhetligt och i funktionellt<br />
hänseende konsekvent strukturerat stadsområde som till följd av den historiska utvecklingen geografiskt<br />
24
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
och funktionellt utvecklas runt Helsingfors centrum. Kommunerna i huvudstadsregionen har bedrivit ett<br />
nära samarbete när det gäller bl.a. kollektivtrafiken och avfallshanteringen.<br />
Utvecklingen i regionen har snedvridits till följd av den administrativa indelningen. <strong>Sibbo</strong> hör till ett<br />
annat landskapsförbund än huvudstadsregionen. <strong>Sibbo</strong>s egna planläggningsplaner har inte hittills stött<br />
metropolområdets naturliga utveckling att erbjuda tillväxtmöjligheter i alla väderstreck. Byggvolymerna i<br />
<strong>Sibbo</strong> har varit små. Strukturen i <strong>Sibbo</strong> är splittrad och i hög grad inriktad på Borgå. Detta har bidragit till<br />
att förhindra fysisk och funktionell utveckling på gränsen <strong>mellan</strong> Helsingfors och <strong>Sibbo</strong>.<br />
Tillväxttrycket har gjort att byggandet i huvudstadsregionen har brett ut sig norrut och västerut från<br />
centrum. När regionen inte har kunnat utvecklas österut, har följden varit en region som växt och spritt sig<br />
allt mera norrut och västerut. På detta sätt är det svårt att uppnå en tät regionstruktur med tyngdpunkt på<br />
kollektivtrafiken. Snedvridningen av områdets struktur framgår klart av bifogade karta nr 5, där de<br />
bebyggda områdena är angivna med rött och violett och de obebyggda områdena med grönt.<br />
Karta 5. Kartan visar obalansen i samhällsstrukturen i Helsingforsregionen.<br />
Källa: Helsingfors stad<br />
Helsingfors, Esbo, Vanda och i allt högre grad även deras grann<strong>kommun</strong>er i norr och väster har varit<br />
tvungna att ta emot huvudstadsregionens utvecklingstryck, eftersom <strong>Sibbo</strong> i öster inte har gått med på att<br />
delta i den oundgängliga utvecklingen till följd av tillväxten i regionen. För att bostädernas prisutveckling<br />
skall kunna dämpas ens i någon mån behöver Helsingfors och huvudstadsregionen<br />
utbyggnadsmöjligheter, vilka inte på ett förnuftigt sätt kan sökas endast i väster och norr.<br />
25
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Förutom bostadsbyggandet har även ökningen av antalet arbetsplatser i huvudstadsregionen riktat sig<br />
västerut och norrut de senaste årtiondena, eftersom det inte har funnits förutsättningar att vända sig<br />
österut. I Esbo har det uppstått företag som baserar sig i synnerhet på teknologiskt kunnande och som har<br />
utnyttjat närheten till Tekniska högskolan, VTT och Innopol. Antalet arbetsplatser inom logistik och<br />
partihandel har ökat särskilt kraftigt i Vanda. Ökningen av antalet arbetsplatser i östra Helsingfors har<br />
varit rätt anspråkslös trots Helsingfors aktiva planläggnings- och fastighetsåtgärder i området.<br />
Helsingfors har utvecklat sitt område i en för hela regionen förmånlig riktning. Staden har satsat på en<br />
hållbar och högklassig bostadsproduktion bl.a. genom att omvandla tidigare industri- och affärsområden<br />
till bostadsområden inom sina gränser samt på verksamhetsmöjligheter för näringarna, exempelvis<br />
Nordsjö hamn jämte stora investeringar, och även på trafiksystemet. Metrosystemet och den övriga<br />
kollektivtrafiken med sin även internationellt erkända prestationsnivå har inneburit stora kostnader för<br />
Helsingfors. Alla dessa har varit projekt av betydelse för regionens utveckling och förutsättningen för<br />
deras byggande och genomförande har varit decenniers målmedvetna arbete.<br />
De administrativa gränserna för Helsingforsområdet har redan någon tid varit till förfång för<br />
verksamhetsförutsättningarna. Vid planering och planläggning måste man tänka årtionden framåt, så<br />
nu är det nödvändigt att besluta om man skall avgöra utvecklingen för bara några år eller årtionden<br />
framåt. Försöken att lösa utvecklingen österut förhandlingsvägen har inte lett till några resultat.<br />
Med tanke på en balanserad utveckling av stadsstrukturen i huvudstadsregionen är det nödvändigt att<br />
öppna en ny tillväxtriktning österut. En förlängning av stadsstrukturen österut skulle skapa ny<br />
utvecklingspotential även för näringsverksamhet som utnyttjar Nordsjö hamn samt för Helsingfors<br />
nuvarande bostadsdominerade östra stadsdelar. Med tanke på hela regionen borde hela den kommersiellaindustriella<br />
utvecklingskorridoren från Nordsjö hamn till Aviapolis i Vanda utnyttjas bättre än tidigare. På<br />
så sätt kunde de för finländska förhållanden exceptionella förutsättningar som huvudhamnen för<br />
utrikeshandeln och metron erbjuder för utvecklingen av hela regionens näringsliv utnyttjas fullt ut.<br />
Förbindelserna anges på karta 6.<br />
26
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Aviapolis omfattar ett ca<br />
42 km 2 stort område. På<br />
fem år (98-02) har i<br />
området byggts<br />
arabetsplatsbyggnader<br />
med över en halv miljon<br />
kvadratmeter våningsyta<br />
för 10 000 nya<br />
arbetsplatsers behov.<br />
Karta 6: Av kartan framgår Aviapolis och Nordsjö hamns placering samt regionens<br />
huvudtrafikleder.(Källa: Helsingfors stad).<br />
Till sin struktur avviker <strong>Sibbo</strong> väsentligt från huvudstadsregionen. Helsingfors landareal är bara ungefär<br />
hälften av <strong>Sibbo</strong>s areal, men invånarantalet är bara tre (3) procent av Helsingfors invånarantal.<br />
Befolkningstätheten i Helsingfors är över 3000 invånare per kvadratkilometer, medan den i <strong>Sibbo</strong> är bara<br />
50.<br />
Ett centralt mål med samhällsstrukturen i huvudstadsregionen är att trygga en hållbar utveckling. Den<br />
byggda miljöns fysiska form samt markanvändningen och dess utveckling befinner sig då i en<br />
nyckelposition. En välplanerad, tät stadsstruktur gör det möjligt att organisera kollektivtrafik och<br />
möjliggör sålunda en hållbar utveckling.<br />
Med tanke på en hållbar utveckling anses åter en splittrad stadsstruktur vara synnerligen skadlig, eftersom<br />
den leder till att trafiken bygger på privatbilism.<br />
Utvecklingen av städerna och områdena påverkas och styrs av naturförhållandena, internationell<br />
påverkan, den lokala kulturen och de administrativa gränserna. Om nämnda faktorer inte skapar särskilda<br />
begränsningar, strävar stadsområdena efter att utvecklas balanserat i samtliga väderstreck, eftersom<br />
stadsfunktionerna kan ordnas smidigast och med lägst energikonsumtion med en sådan områdesmodell.<br />
Av naturförhållandena kan nämnas klimatet samt läget vid havet. Klimatet kan man inte just påverka.<br />
Havet avgränsar Helsingfors i söder och begränsar således tillväxtmöjligheterna i den riktningen men<br />
erbjuder å andra sidan också möjligheter i form av bl.a. transportled. Också den internationella påverkan<br />
måste accepteras nästan som sådan. Den lokala kulturen och de administrativa gränserna är det däremot<br />
27
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
möjligt att ändra på. I 500 år har Helsingfors och grann<strong>kommun</strong>ernas gränser ändrats alltid när det har<br />
varit nödvändigt med tanke på <strong>kommun</strong>ernas livsduglighet.<br />
3.2 Förslag till lösningar på problemen med<br />
samhällsstrukturen<br />
3.2.1 Allmänt<br />
Det har lagts fram ett flertal förslag till lösningar på problemen med samhällsstrukturen i<br />
huvudstadsregionen, vilka gäller å ena sidan uppdelningen av Nyland i två landskap: Nyland och Östra<br />
Nyland och å andra sidan de administrativa gränserna <strong>mellan</strong> <strong>kommun</strong>erna.<br />
Statsrådets kansli kallade 13.3.1989 överborgmästare Raimo Ilaskivi till utredningsman med uppdrag att<br />
bl.a.:<br />
- utreda de markpolitiska och planläggningsåtgärder som behövs för att trygga byggandet<br />
och i synnerhet bostadsproduktionen i huvudstadsregionen samt utöka<br />
hyresbostadsbeståndet och<br />
- utreda i synnerhet metoder med vars hjälp privata markområden kan tas i bruk för<br />
bostadsproduktion till rimliga priser.<br />
Esbo, Helsingfors, Grankulla, <strong>Sibbo</strong> och Vanda började utarbeta en gemensam utvecklingsbild för<br />
markanvändningen 1999. Avsikten var att försöka hitta lösningar på markanvändningen som en enhetlig<br />
huvudstadsregion. Man försökte hitta en ny infallsvinkel och ett nytt sätt att närma sig strategin för den<br />
regionala markanvändningsplaneringen. Man ansåg att regional konkurrenskraft och styrka skulle gynna<br />
alla <strong>kommun</strong>er. Utvecklingsbilden blev klar 12.1.2001. För <strong>Sibbo</strong>s del ledde den emellertid inte till några<br />
praktiska åtgärder.<br />
Olika strukturmodeller för områdets utveckling granskades också inom det s.k. HESPO-projektet, men<br />
inte heller det ledde till några gemensamma strategier eller åtgärder för regionens utveckling (Östra<br />
Nylands förbund, HESPO 2003, rapport 2/2004).<br />
Efter detta<br />
1. Upprättades 2000 ett samarbetsdokument <strong>mellan</strong> staten, huvudstadsregionen och<br />
krans<strong>kommun</strong>erna i syfte att förbättra bostadssituationen i regionen samt utveckla<br />
markpolitiken och trafiken i anslutning därtill.<br />
2. Har utgående från J-P Alanens förslag avtalsbaserat samarbete inletts i<br />
Helsingforsregionen och i synnerhet i huvudstadsregionen.<br />
3. Fattade Helsingfors stadsfullmäktige 21.6.2006 ett beslut som innebar att Helsingfors<br />
föreslog för statsrådet att vissa delar av sydvästra <strong>Sibbo</strong> och Västerkullakilen i Vanda<br />
skulle anslutas till Helsingfors.<br />
4. Valde <strong>Sibbo</strong> 28.8.2006 som grund för generalplanläggningen en strukturmodell som<br />
skulle möjliggöra en befolkningstillväxt med 40 000 invånare fram till 2025.<br />
28
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
3.2.2 Helsingforsregionens samarbetsdokument<br />
År 2000 upprättades <strong>mellan</strong> staten, huvudstadsregionen och krans<strong>kommun</strong>erna ett samarbetsdokument i<br />
syfte att förbättra bostadssituationen i regionen samt utveckla markpolitiken och trafiken i anslutning<br />
därtill. I samarbetsdokumentet deltog från statens sida de centrala ministrarna och ministerierna samt<br />
direktörerna från alla undertecknar<strong>kommun</strong>erna (inkl. <strong>Sibbo</strong>). Huvudmålet med samarbetsdokumentet var<br />
att skapa förutsättningar för en tillräcklig och högklassig bostadsproduktion och undanröja flaskhalsarna i<br />
produktionen. I dokumentet eftersträvades en integrerad granskning av boende-, markanvändnings- och<br />
trafikfrågorna. Det innehöll drygt 40 utvecklingsåtgärder, som senare kompletterades till vissa delar.<br />
Under samarbetsprocessen höll sig bostadsproduktionen i regionen i stora drag på tidigare nivå, men<br />
målen att utöka produktionen nåddes inte. I den utvärdering av samarbetsdokumentet som gjordes<br />
2003 konstateras att enligt de utredningar som gjorts verkar <strong>kommun</strong>ernas möjligheter att utöka<br />
bostadsproduktionen inte heller i fortsättningen vara särskilt goda och att det skulle behövas nya, mera<br />
effektiva metoder.<br />
En förutsättning för bostadsproduktionen är att tillräcklig tillgång på byggbara tomter säkerställs.<br />
Kommunerna måste effektivera planläggningen och användningen av markpolitiska metoder så att det<br />
finns tillräckligt med planlagd tomtmark för bostadsproduktion.<br />
I uppföljningsrapporten konstateras också att det måste ses till att landskapsgränserna inte utgör ett<br />
hinder för att utveckla bostadsproduktionen, samhällsstrukturen och trafiken i Helsingforsregionen t.ex.<br />
genom sammanslagning av de förbund som nu är verksamma i Nyland.<br />
3.2.3 Ilaskivis utredning<br />
När det gäller samhällsstrukturen i huvudstadsregionen var utgångspunkten för överborgmästare Ilaskivis<br />
utredning att strukturen i Helsingforsregionen i princip bygger på den s.k. 5-fingersmodellen. I synnerhet<br />
lillfingret, dvs. stadsdelszonen i riktning Borgåleden, är klart sämre utbyggd än de andra. Det<br />
konstaterades att detta delvis berodde på de oändamålsenliga regionplanegränserna.<br />
En utbyggnad av den östra strandzonen, dvs. regionens 5:e finger är motiverad, eftersom i denna riktning<br />
kan man med mycket små marginalkostnader ta i bruk huvudtrafiklederna, Borgå motorväg och den s.k.<br />
nya Borgåvägen samt Helsingforsmetron. Metron kan förlängas österut från antingen Mellungsbacka eller<br />
Nordsjö.<br />
Förslaget utgick från följande principer:<br />
- Helsingfors stad får råmark, varmed staden på lång sikt kan trygga arava- och Hitasbostadsproduktionen<br />
på stadens eget område.<br />
- det skapas förutsättningar att anvisa områdesreserveringar för vissa områden för teknisk<br />
försörjning och trafik på Helsingfors stads område.<br />
29
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Avsikten är att den föreslagna områdesregleringen skall vara frivillig i enlighet med följande principer:<br />
- till Vanda stad ansluts de områden <strong>mellan</strong> Ring III och Dickursby som i funktionellt<br />
hänseende hör dit och Vanda överlåter ett mindre område i Västersundom till Helsingfors<br />
stad.<br />
- från <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> ansluts delar av södra <strong>Sibbo</strong> till Helsingfors stad.<br />
Genom detta arrangemang tryggas Helsingfors stads bostadsproduktion och undviks kanske ett kraftigt<br />
tryck på utflyttning till <strong>Sibbo</strong> för de finskspråkigas del. Omvänt torde lösningen kunna trygga att <strong>Sibbo</strong><br />
förblir svenskspråkigt.<br />
De föreslagna frivilliga områdesregleringarna skulle ha inneburit att ungefär 200 ha och 50 invånare<br />
skulle ha anslutits till Helsingfors från Vanda och att ungefär 80 ha och 750 invånare skulle ha anslutits<br />
till Vanda från Helsingfors.<br />
De föreslagna områdesregleringarna <strong>mellan</strong> Helsingfors stad och <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> skulle ha varit:<br />
Helsingfors stad skulle ha föreslagit att av <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> skulle till Helsingfors stad genom ett frivilligt<br />
avtal ha anslutits bl.a. följande delar:<br />
- Östersundom och Husö gårds område<br />
- Södra delen av <strong>Sibbo</strong> storskog<br />
- Västerskog<br />
- en del av <strong>Sibbo</strong> skärgård.<br />
Gränsen skulle ha dragits så att Söderkulla, <strong>Sibbo</strong>viken och Sibbesborg skulle ha förblivit en del av<br />
<strong>Sibbo</strong>. Enligt förslaget skulle också <strong>Sibbo</strong>s största enskilda industrianläggning i <strong>Sibbo</strong> ådal ha förblivit en<br />
del av <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>. Förslaget hade utarbetats så att <strong>Sibbo</strong> skulle ha förblivit en kuststad i enlighet med<br />
sin tradition.<br />
Enligt förslaget skulle av <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> till Helsingfors stad ha anslutits sammanlagt ca 4962 + 160<br />
(Björnsö) + holmar ha mark och ungefär 1500 invånare, varav kanske 1000 svenskspråkiga. <strong>Sibbo</strong>s<br />
folkmängd skulle ha sjunkit från ca 13 800 invånare till ca 12 000 invånare.<br />
30
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Om förslaget skulle ha förverkligats skulle Helsingfors stads administrativa gränser ha sett ut som på<br />
bifogade karta. I denna rapport har gränserna angetts endast i stora drag på karta 7, eftersom utredningen<br />
inte ledde till praktiska åtgärder.<br />
Ilaskiven Ilaskivis ehdotus förslag<br />
-5122 ha (Manner+Karhusaari)<br />
Fastland + Björnsö<br />
Karta 7: Ilaskivis förslag 31.5.1989<br />
- angående anslutning av Svarta backen i Vanda till Helsingfors och Nedre Dickursby i<br />
Helsingfors till Vanda samt<br />
- anslutning av Östersundom, Västerskog och <strong>Sibbo</strong> storskog i <strong>Sibbo</strong> till Helsingfors.<br />
Ilaskivi offentliggjorde inte ovan beskrivna förslag.<br />
31
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
3.2.4 Avtalsbaserat samarbete i huvudstadsregionen och den större<br />
Helsingforsregionen<br />
Inrikesministeriet tillsatte i juni 2003 ett projekt för att utveckla samarbetet i Helsingforsregionen.<br />
Utredningsman för projektet var Jussi-Pekka Alanen, vars förslag offentliggjordes i mars 2004. Utgående<br />
från utredningsmannens förslag och utlåtandena om dem beredde inrikesministeriet ett lagutkast angående<br />
utvecklande av samarbetet <strong>mellan</strong> <strong>kommun</strong>erna i Helsingforsregionen.<br />
Med anledning av Alanens utredning begärdes av <strong>kommun</strong>erna och landskapsförbunden i<br />
Helsingforsregionen före utgången av mars 2005 utredningar om vilket sätt de ämnar främja heltäckande<br />
samarbete <strong>mellan</strong> <strong>kommun</strong>erna i Helsingforsregionen vilket omfattar städerna i SAD-området och deras<br />
krans<strong>kommun</strong>er.<br />
I samtliga utlåtanden understöddes utvecklandet av frivilligt och stegvist samarbete. I sammandraget<br />
konstaterades att det frivilliga samarbetet <strong>mellan</strong> <strong>kommun</strong>erna i Helsingforsregionen fördjupats på ett<br />
betydande sätt i huvudstadsregionen och mellersta Nyland och även <strong>mellan</strong> dessa.<br />
Inledande av avtalsbaserat samarbete i Helsingforsregionen<br />
Fullmäktige- och styrelseordförandena samt stads/<strong>kommun</strong>direktörerna från <strong>kommun</strong>erna i<br />
Helsingforsregionen föreslog vid ett samarbetsmöte i maj 2005 för regionens <strong>kommun</strong>fullmäktige att ett<br />
samarbetsavtal skulle godkännas. Föremål för samarbetet enligt avtalet, som grundar sig på frivillighet,<br />
stegvis samarbete och partnerskap, är i synnerhet markanvändningen, boendet och trafiken, regional<br />
service samt regionens gemensamma intressebevakning. Centralt forum för samarbetet är<br />
Helsingforsregionens samarbetsmöte. Avtalsbaserat samarbete i Helsingforsregionen inleddes<br />
1.10.2005 <strong>mellan</strong> de 14 <strong>kommun</strong>er som godkänt avtalet.<br />
Det centrala organet i huvudstadsregionen är Delegationen för huvudstadsregionen, som har<br />
inrättats genom enhetliga beslut av stadsfullmäktige i regionens fyra städer våren 2004. Medlemmar i<br />
delegationen är presidierna i de fyra städernas stadsfullmäktige och –styrelser. Delegationens<br />
verksamhetsområde är allmänt. Den är inte ett <strong>kommun</strong>alt organ, utan beslutsfattandet sker fortfarande i<br />
respektive stad.<br />
Samarbetsformen är ett frivilligt och nätverksbaserat verksamhetssätt, som styrs av den gemensamma<br />
vision och strategi som delegationen godkänt för regionen. Den av delegationen godkända strategin för<br />
regionen har intagits i städernas egna strategidokument samt i planeringen av verksamheten och<br />
ekonomin.<br />
SAD och Nylands förbund deltar i delegationens verksamhet. Likaså har det stadsprogramarbete som<br />
bedrivs i samarbete <strong>mellan</strong> staten och regionen jämte projekt kopplats samman med delegationens<br />
strategiska mål.<br />
Delegationen för huvudstadsregionen godkände 14.2.2006 de fyra städernas gemensamma riktlinjer för<br />
<strong>kommun</strong>- och servicestrukturreformen. I riktlinjerna föreslås att den samarbetsmodell som skapats de<br />
senaste åren utvecklas och förstärks. Avsikten är att förstärka samarbetet <strong>mellan</strong> städerna genom ett<br />
ömsesidigt samarbetsavtal, som främjar uppnåendet och genomförandet av de strategiska målen för<br />
centrala projekt. Samarbetsavtalet har behandlats i stadsfullmäktige och godkänts på ett gemensamt möte<br />
22.5.2006.<br />
32
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Huvudstadsregionen föreslår att partnerskapet med staten och <strong>kommun</strong>erna i regionen stärks. Man hoppas<br />
man att staten skall spela en starkare roll än tidigare i metropolpolitiken och konkret stödja strategiskt<br />
betydande regionprojekt. Man föreslår att ett avtal för huvudstadsregionen ingås <strong>mellan</strong> städerna i<br />
regionen och staten. Avtalet skulle innehålla centrala konkreta åtgärder och projekt för regionens<br />
utveckling vilka bägge instanserna definierat tillsammans. Dessutom föreslås att inrikesministeriet avstår<br />
från projektet för utveckling av Helsingforsregionens förvaltning.<br />
Under 2008 utvärderar städerna inom huvudstadsregionen hur samarbetet fungerat och vilka resultaten är<br />
samt fattar beslut om vidare åtgärder. Beslut om en utredning av fördelar och nackdelar med en<br />
sammanslagning av städerna i huvudstadsregionen fattas separat i sammanhanget. Städerna i<br />
huvudstadsregionen utvärderar också i samråd med staten huruvida åtgärderna för ett fördjupat samarbete<br />
<strong>mellan</strong> städerna i regionen och statens stöd för utveckling av regionen utfallit i enlighet med det ovan<br />
nämnda avtalet för huvudstadsregionen.<br />
Städerna i huvudstadsregionen förutsätter att Nylands och Östra Nylands landskapsförbund sammanslås.<br />
Endast på detta sätt möjliggörs en behärskad utvidgning av stadsstrukturen i landets enda<br />
metropolområden även i östlig riktning.<br />
Städerna anser att förutom en ändring av planeringsgränserna bör även en ändring av<br />
<strong>kommun</strong>gränserna bli föremål för samarbete <strong>mellan</strong> Helsingfors, Vanda och <strong>Sibbo</strong>. För att utvidga<br />
bosättningen går Helsingfors och Vanda in för områdesbyten i fråga om Nedre Dickursby och den s.k.<br />
Västerkullakilen. <strong>Sibbo</strong>s västliga områden bör fogas till huvudstadsregionen. (Delegationen för<br />
huvudstadsregionen, Motiveringspromemoria, Projektet för reform av <strong>kommun</strong>- och servicestrukturen<br />
14.2.2006)<br />
På Helsingforsregionens samarbetsmöte behandlades saken 7.2.2006, varvid de 13 städerna och<br />
<strong>kommun</strong>erna i Helsingforsregionen godkände ett gemensamt ställningstagande. <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> kom med<br />
ett eget ställningstagande som en del av ställningstagandet från Östra Nylands förbund.<br />
Målet är att trygga regionens internationella konkurrenskraft och regionens utveckling i samråd med<br />
staten. I ställningstagandet konstateras att statlig medverkan och finansiering och övrigt statligt stöd är en<br />
viktig del i utvecklandet av infrastrukturen, servicen och innovationssystemet i Helsingforsregionen.<br />
Samarbetet <strong>mellan</strong> regionens 14 <strong>kommun</strong>er fortsätter utgående från det samarbetsavtal som godkändes<br />
sommaren 2005. Beredningen och verkställigheten sker <strong>kommun</strong>gruppvis (huvudstadsregionen, Kuuma<strong>kommun</strong>erna<br />
och Kommungruppen Fyrlingarna).<br />
Det föreslås att strategiarbetet gällande markanvändningen, boendet och trafiken skall innefatta<br />
granskandet av planen för Helsingforsregionens trafiksystem. Det föreslås att uppgifterna att bereda<br />
strategin för markanvändningen, boendet och trafiken samt trafiksystemet ges <strong>kommun</strong>ernas nuvarande<br />
samarbetsorganisationer. Det föreslås att kollektivtrafiken och biljettsystemet utvecklas som en helhet i<br />
Helsingforsregionen och att förverkligandet sker stegvis.<br />
Beträffande utmaningarna inom det utvidgade metropolområdet konstateras att för att man skall kunna<br />
svara på dem krävs samarbete <strong>mellan</strong> <strong>kommun</strong>erna och staten vid organiserandet av sådan utbildning och<br />
forskning som motsvarar näringslivets behov, vid planeringen av områdesstrukturen och infrastrukturens<br />
finansiering. För att lösa de nämnda problemen förutsätts inga nya strukturer.<br />
Det föreslås att indelningen i ekonomiska regioner ändras så att den motsvarar de 14 <strong>kommun</strong>ernas<br />
samarbetsområde, vilket betyder att <strong>Sibbo</strong> och Vichtis ansluts till Helsingforsregionen.<br />
I ställningstagandet föreslås att Nylands och Östra Nylands förbund sammanslås.<br />
33
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Inledandet av avtalsbaserat samarbete i Helsingforsregionen har följts i Delegationen för<br />
Helsingforsregionen, som leds av region- och <strong>kommun</strong>minister Hannes Manninen. På delegationens<br />
möte i november 2005 konstaterades att staten är redo att delta i arbetet med en strategi för<br />
markanvändningen, boendet och trafiken i regionen inom de ramar som man kommer överens om<br />
närmare.<br />
Strategin för markanvändningen, boendet och trafiken i regionen bereds i den delegation för<br />
markanvändning, boende och trafik (MBT-delegationen), som valdes på Helsingforsregionens<br />
samarbetsmöte 17.11.2005. För delegationen har utsetts en sektion, som fungerar som arbetssektion som<br />
koordinerar beredningen av delegationens ärenden och samtidigt som samarbetsorgan för MBT-ärenden<br />
tillsammans med företrädare för statsförvaltningen. Statens företrädare i MBT-sektionen är<br />
statssekreterare Raimo Sailas (FM) och kanslichef Sirkka Hautojärvi (MM). Enligt sektionens<br />
verksamhetsplan strävar man 2006 efter att påverka revideringen av de riksomfattande målen för<br />
områdesanvändningen bl.a. genom att definiera spetsprojekten i Helsingforsregionen. Sektionen har<br />
definierat 13 spetsprojekt för regionen, av vilka ett är förlängning av stadsstrukturen till <strong>Sibbo</strong>,<br />
utvecklingszonen för förlängningen av metrolinjen österut och utnyttjande av Kervo-Nickby-banan. <strong>Sibbo</strong><br />
<strong>kommun</strong> lämnade en reservation mot detta projekt.<br />
Arbetet på Vision 2050 för Storhelsingfors metropolområde inleds genom att man sammanställer<br />
basmaterial av de existerande planerna på landskaps- och generalplanenivå. Arbetet fortsätter genom att<br />
det ordnas en internationell idétävling om framtiden för markanvändningen och boendet i området. Vision<br />
2050 färdigställs före utgången av 2007. En solidarisk bostadspolitik behandlas våren 2006, man tar upp<br />
bl.a. ARA:s eventuella nya roll när det skapas förutsättningar för att förverkliga bostadsområden.<br />
Sektionens arbetslista tar också upp utvecklande av ett partnerskap <strong>mellan</strong> staten och regionen, bl.a. för<br />
inledande av bostadsproduktion på statlig mark i regionen samt eventuella intentionsavtal <strong>mellan</strong> staten<br />
och <strong>kommun</strong>grupperna för förverkligande av bostadsproduktionen.<br />
På Helsingforsregionens samarbetsmöte 9.11.2006 har samarbetet bedömts som följer: Samarbetet i<br />
Helsingforsregionen har inletts och framskridit i enlighet med det ingångna avtalet och de planer som<br />
utarbetats utgående från det. Under de första åren har verksamheten påverkats av PARAS-projektet som<br />
statsmakten inledde samtidigt. Den utvärdering av effektiviteten som samarbetsavtalet förutsätter kan<br />
göras först senare, när man har erfarenheter och resultat av samarbetet under en längre tid.<br />
Samarbetsmötet beslöt att en utvärdering av hur samarbetet i Helsingforsregionen fungerat och dess<br />
effektivitet görs före utgången av 2008.<br />
Helsingforsregionens samarbetsmöte beslöt likaså att för Helsingforsregionen utarbetas en plan enligt 7 §<br />
i ramlagen för att förbättra samordningen av markanvändningen, boendet och trafiken. Planen föreläggs<br />
Helsingforsregionens samarbetsmöte för behandling före utgången av juni 2007.<br />
Förslaget till lag om en <strong>kommun</strong>- och servicestrukturreform<br />
Med stöd av 7 § i lagen om en <strong>kommun</strong>- och servicestrukturreform skall städerna Esbo, Helsingfors,<br />
Grankulla och Vanda (huvudstadsregionen) senast den 31 augusti 2007 utarbeta en plan för hur<br />
samordningen av markanvändningen, boendet och trafiken samt användningen av service över<br />
<strong>kommun</strong>gränserna skall förbättras i regionen med beaktande av de projekt i syfte att utveckla samarbetet<br />
som redan pågår.<br />
I lagen finns ingen annan motsvarande särskilt angiven regional planeringsbestämmelse för Nyland utom<br />
för Borgåregionen, som omfattar Borgå stad samt <strong>kommun</strong>erna Askola, Mörskom och Pernå.<br />
Alla <strong>kommun</strong>er berörs av en bestämmelse enligt vilken <strong>kommun</strong>en senast den 30 juni 2007 skall lämna<br />
statsrådet en utredning om de åtgärder som kommer att vidtas i <strong>kommun</strong>en med stöd av 5 § (bildandet av<br />
<strong>kommun</strong>er och samarbetsområden) och 6 § (service som förutsätter ett brett befolkningsunderlag).<br />
34
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Med stöd av 5 § i lagförslaget skall en <strong>kommun</strong> bestå av ett pendlingsområde eller någon annan sådan<br />
funktionell helhet som har ekonomiska och på personalresurserna grundade förutsättningar att ansvara för<br />
ordnandet och finansieringen av servicen.<br />
För att stärka samarbetet <strong>mellan</strong> <strong>kommun</strong>erna kan <strong>kommun</strong>erna inrätta ett samarbetsområde som består<br />
av en funktionell helhet. I en <strong>kommun</strong> eller inom ett samarbetsområde som sköter primärvården och<br />
sådana uppgifter inom socialväsendet som är nära anslutna till primärvården skall det finnas åtminstone<br />
ungefär 20 000 invånare.<br />
3.2.5 Betydelsen av en sammanslagning av Nylands förbund och Östra<br />
Nylands förbund<br />
Problemet i Nyland är att den funktionella helheten är uppdelad i två separata delar som trots samarbete<br />
planeras separat och beträffande vilka besluten fattas oberoende av varandra. Nationellt och<br />
internationellt är området svårt att gestalta och för utomstående finns det inom samma helhetsområde två<br />
samarbetspartner som fungerar på olika sätt. Inom intressentgruppssamarbetet genomgår<br />
samarbetspartnerna samma möten och förhandlingar två gånger (planer, program, genomförandeplaner).<br />
Nuläget är ekonomiskt tungt. Tidsmässiga och ekonomiska resurser gör att Östra Nylands förbund ofta<br />
har svårt att delta i gemensamma projekt.<br />
En sammanslagning av förbunden är motiverad, eftersom den fysiska och funktionella<br />
samhällsstrukturen i Nyland bildar ett enhetligt pendlings-, bostadsmarknads- och serviceutbudsområde.<br />
Det finns inga samhällsstrukturella eller funktionella grunder för den administrativa landskapsgränsen.<br />
Den administrativa gränsen hindrar en förnuftig skötsel av ärendena.<br />
I statsrådets specialprogram – regioncentrumprogrammet – har det föreslagits en typologi för<br />
stadsregioner. Enligt den indelas metropolområdet i:<br />
1. Helsingforsregionen, där Helsingfors är stadsregionens centrum<br />
2. Nedre regionen, där Borgå, Lojo och Riihimäki är stadsregioncentrum<br />
3. Närregionen, där Ekenäs är stadsregioncentrum<br />
De gemensamma stora utvecklingsprojekten E18, styrningen av huvudstadsregionens tillväxt österut från<br />
Helsingfors, utvidgningen av kollektivtrafiksystemet över landskapsgränserna, handelns servicenätverk,<br />
nätverket av grönområden omkring huvudstadsregionen talar för en sammanslagning av förbunden.<br />
Andra motiveringar för en sammanslagning av förbunden är att de svenskspråkigas ställning blir mera<br />
balanserad och att huvudstadsregionens kompetenscentrums regionala slagkraft ökar i Borgåområdet.<br />
En sammanslagning av förbunden ökar landskapets kritiska massa i intressebevakningshänseende och vid<br />
den internationella områdesmarknadsföringen och för Östra Nylands del effektiverar en sammanslagning<br />
den regionala intressebevakningen och gör planeringskompetensen för områdesutvecklingen och<br />
områdesanvändningen mångsidigare. Vid en sammanslagning minskar de östnyländska <strong>kommun</strong>ernas<br />
betalningsandelar av de sammanslagna landskapsförbundens kostnader.<br />
35
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Med stöd av det som anförs ovan vore det ändamålsenligt att sammanföra Nyland till ett enhetligt<br />
landskap genom att slå samman Nylands förbund och Östra Nylands förbund. Samtidigt bör det<br />
emellertid ses till att det inte byggs upp sådana gränser i Nyland som skadar en enhetlig utveckling av<br />
landskapet.<br />
För att effektivera marknadsföringen av näringarna grundade städerna Helsingfors, Esbo, Vanda och<br />
Grankulla samt Nylands förbund ett nytt gemensamt aktiebolag för den internationella<br />
områdesmarknadsföringen. Bolaget fungerar som centrum och paraplyorganisation för den allmänna<br />
marknadsföringen samt målgruppsmarknadsföringen av regionen. Bolaget fungerar som såväl sakkunnigoch<br />
serviceorganisation. Städerna ansvarar för ledningen av bolaget. Riktlinjerna för verksamheten<br />
bestäms av både den gemensamma stadspolitiken och städernas gemensamma näringspolitik. Bolaget<br />
arbetar i nätverk, i nära samarbete med de enheter som ansvarar för städernas näringsfrågor och<br />
marknads<strong>kommun</strong>ikation. Statliga enheter, näringslivet och företag liksom även forskningsinstitut,<br />
vetenskapsparker och högskolor är centrala samarbetspartner. Marknadsföringsbolagets huvuduppgifter är<br />
att skapa ett varumärke för verksamhetsområdet, att sälja området som ett attraktivt<br />
affärsverksamhetsområde till utländska företag och sakkunniga och att sköta marknadsföringen i<br />
hemlandet.<br />
36
VE 3<br />
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
3.2.6 Helsingfors stadsfullmäktiges beslut<br />
Helsingfors stadsfullmäktige beslöt 21.6.2006 föreslå statsrådet att område A i <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> och<br />
område V i Vanda stad på den bifogade kartan 8 införlivas med Helsingfors stad.<br />
A<br />
V<br />
Helsingfors förslag<br />
Helsingin ehdotus<br />
Karta 8: Helsingfors förslag 21.6.2006<br />
Landarealen av det område som avses bli anslutet är 5 000 ha, dvs. 14 % av <strong>Sibbo</strong>s areal och<br />
folkmängden är 3 5000 invånare, dvs. 19 % av <strong>Sibbo</strong>s folkmängd. Området omfattar dessutom ett 2 300<br />
ha stort vattenområde och arealen av de öar som finns där är ca 825 ha.<br />
Det område som Helsingfors eftersträvar överskrider de trösklar som nämns i 5 § 1 mom. i<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen vad gäller såväl arealen som invånarantalet. För att ändringen skall kunna<br />
förverkligas krävs av denna anledning enligt 5 § 2 mom. i nämnda lag särskilt vägande i 3 § nämnda<br />
förutsättningar. Stadsstyrelsen anser i sitt beslut om verkställighets av fullmäktiges beslut att även dessa<br />
föreligger klart och att det således inte finns något hinder för ändringen.<br />
37
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Helsingfors stads utgångspunkt för framställningen är framför allt den snedvridna samhällsstrukturen<br />
i huvudstadsregionen och den nytta som en enhetligare samhällsstruktur medför för förenhetligandet<br />
av markpolitiken, boendet och trafiken samt näringspolitiken i huvudstadsregionen och hela<br />
metropolområdet.<br />
Helsingfors stadsstyrelse anser i sitt beslut om verkställighet av fullmäktiges beslut att stadens<br />
framställning om införlivande av området i västra <strong>Sibbo</strong> med Helsingfors uppfyller alla i<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen nämnda allmänna förutsättningar. Stadsstyrelsen anser likaså att<br />
förutsättningarna är särskilt vägande på det sätt som lagen kräver.<br />
Bedömning av Helsingfors stadsfullmäktiges beslut<br />
I sitt verkställighetsbeslut preciserar stadsstyrelsen inga motiveringar som skulle uppfylla de juridiska<br />
kraven på en anslutning av vissa delar av sydvästra <strong>Sibbo</strong> till Helsingfors stad. I sitt utlåtande om<br />
framställningen om en ändring av <strong>kommun</strong>indelningen <strong>mellan</strong> Helsingfors stad, <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> och<br />
Vanda stad och om anmärkningarna gällande den har stadsstyrelsen preciserat sina motiveringar.<br />
Eftersom en anslutning av det område i <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> som avses i framställningen till Helsingfors stad<br />
kräver att de allmänna förutsättningarna enligt 3 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen är särskilt vägande<br />
motiverar staden detta som följer:<br />
En ändring i <strong>kommun</strong>indelningen skulle främja ordnandet av service för de nuvarande och framtida<br />
invånarna i såväl Helsingforsregionen som det område som föreslås bli överfört, eftersom resultatet vore<br />
en stadsstruktur som utnyttjar resurserna kostnadseffektivare än tidigare. Enligt utredningar använder sig<br />
<strong>Sibbo</strong>s invånare i hög grad av service som produceras i Helsingfors. Av denna anledning skulle en<br />
utbyggnad av metron och annat effektiv ordnande av kollektivtrafiken på det område som förelås bli<br />
överfört förbättra servicens tillgänglighet. När folkmängden i det område som föreslås bli överfört ökar<br />
betydligt kan Helsingfors stad planera och producera den offentliga service som behövs bättre än <strong>Sibbo</strong><br />
<strong>kommun</strong>, eftersom Helsingfors på grund av sin storlek och långvariga erfarenhet har bättre ekonomisk<br />
och planeringsberedskap att områden med större folkmängd. I och med att näringsverksamheten blir<br />
mångsidigare uppstår på området också flera företag som betjänar invånarna i området och de omgivande<br />
närområdena.<br />
En ändring i <strong>kommun</strong>indelningen skulle förbättra levnadsförhållandena för de nuvarande och framtida<br />
invånarna i såväl Helsingforsregionen som det område som föreslås bli överfört. Regionalt skull en snabb<br />
utveckling av det område som föreslås bli överfört hjälpa till att sänka boendekostnaderna i regionen<br />
genom att erbjuda efterlängtad byggnadsmark. Snedvridningen av stadsstrukturen i regionen kunde rättas<br />
till när riktningen österut öppnas för byggande. Helsingfors skulle ha möjlighet att erbjuda sina invånare<br />
mångsidigare boendeformer än tidigare. En utveckling av kollektivtrafiken skulle förbättra smidigheten<br />
hos trafiken i både det område som föreslås bli överfört och östra Helsingfors och skulle på så sätt spara i<br />
synnerhet den tid som används för arbetsresetrafiken. En utveckling av kollektivtrafiken skulle minska<br />
buller- och miljöolägenheterna för invånarna i flera <strong>kommun</strong>er. De nuvarande och framtida invånarna i<br />
det område som föreslås bli överfört skulle garanteras en kompetent planerad stadsstruktur med god<br />
service. Mångsidigare och utökad näringsverksamhet i både det område som föreslås bli överfört och<br />
östra Helsingfors skulle erbjuda arbetsplatser, hobbyer och service nära bostaden och på så sätt göra det<br />
möjligt att minska den tid som läggs på trafik för arbetsresor, fritidsintressen och service.<br />
En ändring i <strong>kommun</strong>indelningen skulle förbättra verksamhetsmöjligheterna för näringarna i såväl<br />
Helsingforsregionen som det område som föreslås bli överfört. Den skulle ge en med avseende på<br />
investerings- och driftskostnaderna mera resultatrik stadsregion där näringarnas verksamhetsmöjligheter<br />
förbättras. Med rätt planering skulle det område som föreslås bli överfört kunna gagna näringslivets<br />
38
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
utveckling i rikets huvudhamn för utrikeshandeln i Nordsjö och Aviapolis som bildats kring Helsingfors-<br />
Vanda flygfält och utöka arbetsplatsmöjligheterna i östlig riktning i regionen.<br />
En ändring i <strong>kommun</strong>indelningen skulle främja <strong>kommun</strong>ernas funktionsförmåga i Helsingforsregionen<br />
och verksamhetens lönsamhet genom att producera ett i funktionellt och fysiskt hänseende mera<br />
balanserat metropolområde runt Helsingfors som har bättre möjligheter att klara av sina åligganden och<br />
mål att vara en livskraftig, stark och i framtiden ännu konkurrenskraftigare stadsregion i Finland och<br />
Europa. Den näringsverksamhet på det område som föreslås bli överfört som drar nytta av Nordsjö hamn<br />
skulle sätta fart på annan näringsverksamhet i hela regionen och i synnerhet i östra Helsingfors, Vanda<br />
samt de områden som blir kvar i <strong>Sibbo</strong>. En utveckling av kollektivtrafiken så att den stödjer sig på metron<br />
skulle minska regionens <strong>kommun</strong>ers kostnader för privatbilismen i form av byggande av trafikleder och<br />
parkeringsplatser.<br />
Även om de motiveringar som Helsingfors stadsstyrelse nu lägger fram kan vara tillräckliga i synnerhet<br />
med avseende på en granskning av hela huvudstadsregionen, beaktar de inte att en anslutning av<br />
sydvästra <strong>Sibbo</strong> till Helsingfors skulle ha en betydande inverkan på <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>s ekonomi och<br />
verksamhetsförutsättningar. Enligt de utredningar som För <strong>Sibbo</strong> rf tillställt <strong>kommun</strong>indelningsutredaren<br />
skulle en anslutning innebära att <strong>kommun</strong>en går miste om skatteinkomster på ungefär 17 miljoner euro<br />
per år då hela <strong>kommun</strong>ens skatteinkomster är ungefär 59 miljoner euro, så detta skulle innebära en förlust<br />
på 27 %.<br />
<strong>Sibbo</strong> skulle också gå miste om en stor del av sin havsstrand och en viktig båthamn liksom sina<br />
rekreationsområden på öarna.<br />
3.2.7 <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>s besvär över Helsingfors framställning och<br />
strukturmodellerna i generalplanen för <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> 2025<br />
<strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>styrelse lämnade 14.7.2006 in besvär till Helsingfors förvaltningsdomstol över det beslut<br />
som Helsingfors stadsfullmäktige fattade 21.6.2006 och där Helsingfors föreslår en ändring i<br />
<strong>kommun</strong>indelningen <strong>mellan</strong> städerna Helsingfors och Vanda samt <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>.<br />
I besvären anses både att Helsingfors stadsfullmäktiges beslut är olagligt och att det tillkommit i fel<br />
ordning. Enligt stadsstyrelsens uppfattning strider beslutet dessutom mot internationella avtal som<br />
Finland ingått och mot vår grundlag.<br />
I sina besvär framför <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>styrelse också att det pågående arbetet med generalplanen i <strong>Sibbo</strong><br />
visar att sydvästra <strong>Sibbo</strong> kan utvecklas som en del av <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> så att utvecklingen av det aktuella<br />
området också främjar samhällsstrukturens funktionsduglighet i hela Helsingforsregionen.<br />
Generalplan för <strong>Sibbo</strong> 2025 och en bedömning av den presenteras i följande kapitel 4.<br />
39
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
4. Generalplan för <strong>Sibbo</strong> 2025<br />
4.1 Utarbetandet av generalplan 2025<br />
Generalplan för <strong>Sibbo</strong> 2025 ingår i <strong>kommun</strong>ens planläggningsprogram och den kungjordes anhängig<br />
27.1.2005.<br />
Befolkningen i <strong>Sibbo</strong> har ökat från 12 971 (1980) till 18 179 (31.12.2005). När generalplanen började<br />
utarbetades antog man att ökningen skulle fortsätta men med i medeltal högst 2 % om året.<br />
För generalplanearbetet indelades <strong>kommun</strong>en i storområden, som är Paipis – Borgby, Nickby – Tallmo,<br />
Hindsby – Östersundom, Box, Söderkulla samt Kusten och skärgården.<br />
Ursprungligen hade man sex strukturmodeller för generalplanearbetet: A Hagelgeväret, B Den officiella<br />
visionen, C Med tåg till Nickby, D Med metro till Östersundom, E Söderns frukter och F Den norra<br />
dimensionen.<br />
Av dessa strukturmodeller hade befolkningstillväxten i Hagelgeväret, Den officiella visionen och Den<br />
norra dimensionen satts till 2 % om året, varvid folkmängden 2025 skulle vara 28 700, i modellen Med<br />
tåg till Nickby skulle tillväxten vara 2,4 %, varvid folkmängden 2025 skulle vara 30 200 samt i<br />
modellerna Med metro till Östersundom och Söderns frukter skulle tillväxten vara 3,6 %, varvid<br />
folkmängden 2025 skulle vara 38 200. Endast i modellen Med metro till Östersundom planerades sådana<br />
strukturella förändringar i storområdet Hindsby – Östersundom att Östersundom skulle få ett eget<br />
servicecentrum och tätortsstruktur utmed den nya banan. I de andra modellerna planerades inga väsentliga<br />
strukturella förändringar i detta storområde.<br />
Sommaren 2006 tillfogades de två modellerna C1 och D1, där befolkningstillväxten fram till 2025 är<br />
39 000 invånare. I modell C1 växer bosättningen huvudsakligen inom Kervo-Nickby-banans<br />
influensområde och i D1 inom metrons influensområde.<br />
I modell A placerar sig den nya bosättningen mera i glesbygdsområdet än i de andra modellerna. Också<br />
i modellerna B och F placerar sig en fjärdedel i glesbygdsområdet. I modellerna C, D och F samt i de nya<br />
modellerna C1 och D1 finns en stor del av de nya bostäderna i radhus och låghus och glesbebyggelsens<br />
andel är liten.<br />
När det gäller trafikarrangemangen avviker modellerna från varandra på så sätt att i Hagelgeväret och<br />
Den officiella visionen baserar sig trafiken i huvudsak på personbilar. I de andra modellerna är<br />
kollektivtrafikens andel betydligt större, särskilt spårtrafikens andel. I modellerna Med tåg till Nickby och<br />
Den norra dimensionen baserar sig trafiken på den norra järnvägen, i Söderns frukter på Heli-banan och i<br />
modellen Med metro till Östersundom på metron.<br />
Sedan Helsingfors stadsfullmäktige 21.6.2006 beslutat att föreslå för statsrådet att sydvästra <strong>Sibbo</strong><br />
ansluts till Helsingfors beslöt <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>fullmäktige 28.8.2006 att påskynda sin egen<br />
generalplanläggning och valde som grund för utkastet till generalplan 2025 strukturmodell V för<br />
markanvändningen och trafiken, där man bereder sig på en befolkningstillväxt på högst 40 000<br />
invånare fram till 2025. Modellen utgör bilaga 1 till rapporten.<br />
I denna modell utvecklas samhällsstrukturen så att den stödjer sig kraftigt på spårbunden trafik i både<br />
mellersta och sydvästra <strong>Sibbo</strong>. I denna modell stödjer sig den expanderande samhällsstrukturen i<br />
storområde 3 Östersundom på spårbunden trafik. I Östersundom finns ett eget servicecentrum. I sydvästra<br />
40
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
delen inom Nordsjö hamns influensområde skapas ett nytt arbetsplatsområde. Naturvärdena och de<br />
ekologiska korridorerna i och från <strong>Sibbo</strong> Storskogens vidsträckta och enhetliga skogsområde beaktas.<br />
Husö märks ut som utredningsområde.<br />
<strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> har beslutat att hos miljöministeriet ansöka om tillstånd att lösa in de fastigheter som<br />
Helsingfors stad äger i sydvästra <strong>Sibbo</strong>.<br />
Kommunen har likaså beslutat att inleda förhandlingar om att ansluta <strong>kommun</strong>en till Nylands<br />
förbund.<br />
De centrum som skall utvecklas enligt den strukturmodell som fullmäktige valt för generalplanläggningen<br />
av <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> är A Östersundom, B Söderkulla, C Nickby och D Tallmo.<br />
4.2 Bedömning av förutsättningarna för <strong>Sibbo</strong><br />
<strong>kommun</strong>s befolkningstillväxt<br />
4.2.1 Jämförelse <strong>mellan</strong> en befolkningstillväxt på 40 000 invånare och den<br />
faktiska tillväxten<br />
<strong>Sibbo</strong>s framställning om att öka <strong>kommun</strong>ens folkmängd med 40 000 invånare fram till 2025 betyder att<br />
det nuvarande invånarantalet 18 719 invånare ökar till 58 719 invånare.<br />
Jämnt fördelad skulle tillväxten innebära att <strong>kommun</strong>ens invånarantal ökar med 2000 personer varje år<br />
under perioden 2006 – 2025. I kalkylerna har man utgått från det mera realistiska antagandet att<br />
invånarantalet ökar i jämn takt börjande med en årlig tillväxt på 500 invånare så att den årliga tillväxten i<br />
slutet av perioden är 4 500 invånare.<br />
Den genomsnittliga årliga förändringen i invånarantalet är en uppgift som är oberoende av<br />
periodiseringen av den årliga befolkningstillväxten och den är under perioden 2006 – 2025 ca 6,5 % per<br />
år, ifall ökningen med 40 000 invånare förverkligas under perioden.<br />
Statistikcentralens befolkningsprognos säger att <strong>Sibbo</strong> år 2025 skulle ha ungefär 22 436 invånare. Den<br />
genomsnittliga årliga förändringen i invånarantalet enligt befolkningsprognosen är ca 0,87 % under<br />
perioden 2006 – 2025. Den faktiska genomsnittliga årliga förändringen i invånarantalet under perioden<br />
1988 – 2005 är för <strong>Sibbo</strong>s del den 21:a högsta av landets <strong>kommun</strong>er, dvs. 1,56 %.<br />
När man granskar den genomsnittliga förändringen i invånarantalet för <strong>kommun</strong>erna i hela landet under<br />
perioden 1988 – 2005 är den årliga tillväxtprocenten på riksnivå ca 0,35 %. Endast i 24 <strong>kommun</strong>er har<br />
den årliga genomsnittliga ökningen överstigit 1,5 %. Av dessa hör Kempele, Pirkkala, Mäntsälä, Ylöjärvi,<br />
Haukipudas och Lempäälä grovt räknat till samma storleksklass som <strong>Sibbo</strong>. Borgnäs och Limingos årliga<br />
genomsnittliga befolkningstillväxt på över 3 % under perioden 1998 – 2005 är ett exceptionellt fenomen<br />
på riksnivå. En så kraftig tillväxt har åtminstone för Borgnäs del lett till utmaningar för<br />
<strong>kommun</strong>ekonomin.<br />
<strong>Sibbo</strong>s framställning om en befolkningstillväxt på 40 000 invånare under perioden 2006 – 2025 (20 år) är<br />
exceptionell även när man gör en grov jämförelse med den utveckling av invånarantalet som skett i två<br />
stora städer under perioden 1988 – 2005 (18 år). I Esbo ökade invånarantalet 1988 – 2005 med<br />
sammanlagt nästan 64 000 invånare. Under samma period ökade Uleåborgs invånarantal med över 30 000<br />
invånare. Bakom dessa tillväxtsiffror ligger på även riksnivå betydande investeringar i områden stadda i<br />
kraftig utveckling. Den föreslagna utvecklingen av <strong>Sibbo</strong>s invånarantal är helt jämförbar med siffrorna<br />
41
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
för Uleåborg och Esbo och skulle förutsätta en likadan dynamisk utveckling av den ekonomiska<br />
omgivningen.<br />
I Nurmijärvi har folkmängden under samma period ökat kraftigt med över 10 000 personer, vilket innebär<br />
en genomsnittlig årlig tillväxttakt på nästan 2 %. Under samma tid har ökningen i <strong>Sibbo</strong> varit över 4 300<br />
personer. <strong>Sibbo</strong>s framställning om en ökning på 40 000 personer är alltså grovt taget niofaldig jämfört<br />
med perioden 1988 – 2005.<br />
En befolkningstillväxt på 40 000 personer är således helt exceptionell och skulle ställa <strong>kommun</strong>en inför<br />
utmaningar som man inte upplevt tidigare.<br />
4.2.2 Befolkningstillväxtens inverkan på <strong>kommun</strong>ens ekonomi<br />
Befolkningstillväxten gör att flera personer använder sig av <strong>kommun</strong>ens tjänster och ökar såväl driftssom<br />
investeringsutgifterna. Tillväxten beror på antingen flyttningsrörelsen eller stigande nativitet. Ofta är<br />
det fråga om en samverkan <strong>mellan</strong> bägge faktorerna.<br />
Ett typiskt drag för <strong>kommun</strong>er med kraftig befolkningstillväxt är att inkomster ökar med fördröjning<br />
jämfört med utgifterna. Förutom att driftsutgifterna ökar leder detta till att <strong>kommun</strong>en inte har några<br />
möjligheter att finansiera investeringarna själv utan de görs i regel på skuld. Den växande skulden<br />
krymper senare inkomstfinansieringen och årsbidraget i form av räntor.<br />
En allmän regel kan anses vara att en bestående årlig befolkningstillväxt på åtminstone ungefär 1 %<br />
orsakar anpassningsproblem för <strong>kommun</strong>ens ekonomi. I lagstiftningen har detta beaktats från ingången<br />
av 2006 så att <strong>kommun</strong>er vilkas invånarantal under tre år har förändrats med sammanlagt minst 6 % får<br />
förhöjd allmän statsandel. Detta innebär en genomsnittlig befolkningstillväxt på ungefär 2 %.<br />
Befolkningstillväxten i <strong>Sibbo</strong> 2004 var 0,3 % jämfört med året innan, tillväxten fortsatte 2005 och var då<br />
1,5 % jämfört med året innan, men klart under 2 %. Det planarbete som beretts i <strong>kommun</strong>en tar sikte på<br />
en modell där <strong>kommun</strong>ens invånarantal skulle öka med 40 000 fram till 2025. Förverkligas detta skulle<br />
det som mest betyda en årlig tillväxt på upp till 6 – 8 %.<br />
Enligt förhandsuppgifterna för 2007 får sammanlagt 19 <strong>kommun</strong>er förhöjd allmän statsandel på grund av<br />
befolkningstillväxt. För ungefär två tredjedelar av dessa är snabb skuldökning och svagt eller försämrat<br />
årsbidrag typiska drag, trots att befolkningstillväxten som mest är bara ca 3 % om året. I lagstiftningen<br />
har befolkningstillväxtens inverkan på statsandelarna satts på en väsentligt lägre nivå än den<br />
befolkningsutveckling som <strong>Sibbo</strong> eftersträvar. Om den planerade befolkningstillväxten förverkligas<br />
kan den antas försätta <strong>kommun</strong>ens ekonomi i en ohållbar situation.<br />
4.2.3 Den genomförandemodell där VTT varit konsult<br />
<strong>Sibbo</strong> har låtit VTT göra en utredning om möjligheterna att genomföra strukturmodell V i Generalplan för<br />
<strong>Sibbo</strong> 2025. Modellen bygger på att de investeringskostnader som den mycket snabba<br />
befolkningstillväxten förutsätter och som skulle vara 627 miljoner euro för <strong>kommun</strong>en och dessutom de<br />
228,5 miljoner euro som spårförbindelserna kräver kan finansieras med inkomster av tomtförsäljning.<br />
I modellen räknar man med att markförvärven sker genom köp av råmark till priset 3 euro/mark-m2,<br />
varvid kostnaderna skulle vara 32 miljoner euro. Genom att sälja tomter (AKR 500 euro/m2-vy, AO d<br />
400 euro/m2-vy, arbetsplatsområden 30 euro/m2-vy) får man 944 miljoner euro i inkomster.<br />
42
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Man kommer fram till följande kalkyl:<br />
Nettoinkomster av markförsäljning<br />
Kommunens investeringar (exkl. mark):<br />
Nettoinkomster efter investeringar:<br />
Investeringar i spårförbindelser:<br />
Nettoinkomster efter spårinvesteringar:<br />
913 miljoner euro<br />
466 miljoner euro<br />
446 miljoner euro<br />
229 miljoner euro<br />
218 miljoner euro<br />
4.2.4 Harkimos – Ekströms genomförandemodell<br />
Harkimo och Ekström har utvecklat en egen genomförandemodell för Generalplan för <strong>Sibbo</strong> 2025, som<br />
skulle möjliggöra en årlig befolkningstillväxt på 6,5 %.<br />
Utgångspunkten för modellen är att <strong>Sibbo</strong> indelas i fyra storområden, som är Nickby, Tallmo,<br />
Östersundom och Söderkulla.<br />
Fram till 2025 skulle bosättningen placera sig som följer<br />
2005 2025 Ökning<br />
Nickby 5 294 19 300 11 006<br />
Tallmo 1 236 5 600 4 364<br />
Östersundom 2 577 21 410 18 833<br />
Söderkulla 3 737 6 750 3 013<br />
Storområdena sammanlagt 12 844 50 060 37 216<br />
Övriga <strong>Sibbo</strong> 5 875 8 140 2 265<br />
Invånare sammanlagt 18 719 58 200 39 481<br />
För varje storområde skulle det utarbetas ett eget genomförandekoncept och utses en projektchef.<br />
De investeringar som behövs för att genomföra generalplanen och som skulle vara 563 miljoner euro och<br />
231 miljoner euro i spårinvesteringar, sammanlagt 794 miljoner euro, skulle finansieras med<br />
markanvändningsavgifter som tas ut av markägarna och med skatteinkomster. Om<br />
markanvändningsavgiften fastställs till 363 euro/m2-vy kunde investeringarna täckas med de inkomster<br />
som fås på detta sätt. Om markanvändningsavgiften emellertid skulle vara lika stor som i Storåker i Esbo,<br />
dvs. 240 euro/m2-vy, skulle man få in hälften av de pengar som behövs för investeringarna. Den andra<br />
hälften skulle man bli tvungen att täcka med skatteinkomster.<br />
För att genomföra modellen förutsätts av <strong>Sibbo</strong>:<br />
- en ny markförvärvspolitik<br />
- en ny ägarpolitik och<br />
- en ny politik för serviceunderleverantörer<br />
Dessutom måste <strong>kommun</strong>en utveckla kunnandet på följande fem delområden:<br />
1. Ingående av avtal<br />
2. Beställarkompetens<br />
3. Ägarpolitik<br />
4. Investeringsverksamhet<br />
5. Projektledning<br />
43
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
4.2.5 Bedömning av modellerna<br />
En <strong>kommun</strong>s förmåga att genomföra en betydande utökning av invånarantalet är beroende av dess<br />
ekonomiska situation och framför allt av <strong>kommun</strong>ekonomins volym i förhållande till den eftersträvade<br />
befolkningsökningen.<br />
En annan väsentlig faktor är huruvida <strong>kommun</strong>en direkt äger mark på det område där avsikten är att<br />
placera befolkningstillväxten. Om den inte gör det är <strong>kommun</strong>ens möjligheter att påverka saken<br />
begränsade och man kan endast använda sig av planering av markanvändningen och planläggning.<br />
Storleksskillnaderna <strong>mellan</strong> <strong>kommun</strong>ernas ekonomier är av avsevärd betydelse när man skall bedöma<br />
deras möjligheter att genomföra ett projekt som syftar till en betydande befolkningstillväxt. <strong>Sibbo</strong><br />
<strong>kommun</strong>s totala utgifter (betalningar ur kassan) 2005 var ca 93 miljoner euro. I Helsingfors var<br />
motsvarande siffra ungefär 40 gånger större.<br />
För Helsingfors ekonomi är en inkorporering inte problematisk med tanke på det ekonomiska<br />
spelrummet, eftersom det invånarunderlag som överförs är litet i förhållande till det nuvarande<br />
befolkningsunderlaget. Det är i första hand fråga om bildandet av en funktionellt enhetligare<br />
regionstruktur i huvudstadsregionen. Att Helsingfors växer endast norrut och västerut är inte förnuftigt,<br />
ändamålsenligt eller hållbart med tanke på en funktionell regionstruktur.<br />
Den granskning av en exceptionellt kraftig befolkningsökning i <strong>Sibbo</strong> som gjorts utgående från olika<br />
markanvändningsplaner är en infallsvinkel för att beskriva hur realistiskt målet för befolkningstillväxten<br />
är. Det är lika motiverat att granska även den befolkningstillväxt som redan ägt rum på andra håll i landet<br />
och under liknande förhållanden; hur stor tillväxten överhuvud har kunnat vara utan justeringar av<br />
<strong>kommun</strong>gränserna och hur <strong>kommun</strong>erna ekonomiskt har klarat av tillväxten.<br />
Bedömningen av möjligheterna att genomföra markanvändningsplanerna hindras i praktiken av flera<br />
faktorer, t.ex. markprisfrågan, de ekonomiska konjunkturernas inverkan på flyttningsrörelsen inom landet,<br />
tillgången till byggbar mark, <strong>kommun</strong>ens förmåga att förvärva mark direkt i sin ägo, <strong>kommun</strong>ens<br />
ekonomiska möjligheter att bygga ut servicen och infrastrukturen och statsmaktens beslut att genomföra<br />
trafikprojekt. Exempelvis när det gäller utbyggnaden av metron österut har <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>s andel enligt<br />
VTT:s utredning som högst uppskattats till något över 200 miljoner euro. Denna summa är mer än<br />
dubbelt så stor som t.ex. de totala utgifterna i <strong>Sibbo</strong>s bokslut för 2005. Finansieringen av en såhär stor<br />
investering är i praktiken möjlig genom att periodisera <strong>kommun</strong>ens kostnader och återbetalningen av<br />
främmande kapital över en mycket lång tid.<br />
En förutsättning för höga nettoinkomster av markförsäljning är att mark överhuvud säljs förmånligt till<br />
<strong>kommun</strong>en och att värdestegringen efter planläggningen göra att efterfrågan på mark är tillräckligt stor.<br />
<strong>Sibbo</strong>s plan på en ökning av <strong>kommun</strong>ens invånarantal med 40 000 fram till 2025 är av sådan storleksklass<br />
att något motsvarande inte har inträffat i någon <strong>kommun</strong> utan ändring av <strong>kommun</strong>gränserna. Som mest<br />
och under exceptionella förhållanden har man t.ex. 1988 – 2005 kommit upp till en ökning på endast 3 %<br />
i två <strong>kommun</strong>er.<br />
Allmänt taget kan man anta att en bestående tillväxt på redan ungefär en procent orsakar<br />
anpassningsproblem för <strong>kommun</strong>ens ekonomi. Åren 1988 – 2005 var befolkningstillväxten i <strong>Sibbo</strong> i<br />
medeltal ungefär 1,5 %. Nyckeltalen för <strong>kommun</strong>ens ekonomi har tidvis varit svaga om man jämför med<br />
hela landet, även om <strong>kommun</strong>ens ekonomiska situation är rätt god vid en jämförelse av årsbidraget och<br />
överskottet. På grundval av bokslutsuppgifterna för 2005 är <strong>kommun</strong>ens lånestock dock klart högre än<br />
landets medeltal.<br />
44
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
<strong>Sibbo</strong>s möjligheter att genomföra en ökning av invånarantalet enligt Generalplan 2025 är uppenbarligen<br />
inte realistiska, åtminstone inte utan en radikal förändring av <strong>kommun</strong>alpolitiken, en sådan ändring som<br />
t.ex. Harkimos – Ekströms modell förutsätter. Det är inte bara fråga om ekonomin utan också om<br />
beredskapen hos <strong>kommun</strong>ens organisation.<br />
En annan sak som måste bedömas är styrningen av markanvändningen, där <strong>Sibbo</strong> har haft problem. De<br />
största problemen med styrningen av markanvändningen i <strong>Sibbo</strong> har varit ett svagt grepp om<br />
markpolitiken, ringa detaljplanering, rikligt med glesbebyggelse och outvecklad helhetskontroll över<br />
tomtproduktionen.<br />
Kommunen har inte haft någon klart fungerande markpolitik och inte heller någon med tanke på<br />
samhällsstrukturen bra belägen mark för en målmedveten utveckling av <strong>kommun</strong>en. I denna situation blir<br />
<strong>kommun</strong>en tvungen att leva ur hand i mun och kan inte, även om man skulle sätta nya mål för sin<br />
planläggning, få några betydande resultat till stånd när de grundläggande förutsättningarna saknas.<br />
Erfarenheten har visat att <strong>kommun</strong>er som i huvudsak planlägger egen mark kan svara på tomtefterfrågan<br />
bäst.<br />
Åren 2004 – 05 har <strong>kommun</strong>en planlagt iögonenfallande få områden / tomter för bostads (eller andra)<br />
ändamål (bostadsvåningsytan sammanlagt ungefär 7000 m2-vy). Åren 2004 – 05, som har varit en tid av<br />
stark tillväxt i huvudstadsregionen, framför allt i krans<strong>kommun</strong>erna, har man således planlagt en tredjedel<br />
av Vichtis, 7 % av Nurmijärvis, 5 % av Tusbys och 3 % av Kyrkslätts planlagda bostadsvåningsyta under<br />
motsvarande tid. Trots de årliga variationerna förändrar inte heller detta problemets kärna i denna<br />
situation. I tider med stark tillväxt måste <strong>kommun</strong>erna för att ens i någon mån kunna svara på efterfrågan<br />
producera resultat fortlöpande och systematiskt. Intervjuer ger vid handen att det inte heller under 2006<br />
kommer att inträffa någon väsentlig ändring i ovan nämnda siffror för <strong>Sibbo</strong>s del.<br />
Trots den ringa planläggningen utsätts <strong>Sibbo</strong> liksom de andra krans<strong>kommun</strong>erna hela tiden för ett starkt<br />
byggnadstryck. Eftersom utbudet av plantomter har varit litet (under de senaste åren ca 25/år på<br />
planområden från tidigare år) har byggandet riktat sig och kommer under kommande år att rikta sig till<br />
områden utanför detaljplaneområdet. Åren 2004 – 2005 har i <strong>kommun</strong>en behandlats 314 ansökningar om<br />
avgörande av planeringsbehov (tidigare undantagslov gällande tätortsbosättning), varav 270 har fått ett<br />
positivt avgörande. Detta betyder att beroende på räknesättet förläggs 80-90 % av <strong>kommun</strong>ens hela<br />
bostadsbyggande till oplanerade glesbygdsområden. Behandlingen av tillstånd upptar också en betydande<br />
del av organisationens arbetstid och försvårar ytterligare genomförandet av <strong>kommun</strong>ens eventuella<br />
planläggningsprojekt. Trots att även de andra krans<strong>kommun</strong>erna har många (fast inte till antalet lika<br />
många som <strong>Sibbo</strong>) avgöranden av planeringsbehov, är deras relativa andel av hela bostadsproduktionen<br />
klart mindre (ca 20-30 % i Tusby, Nurmijärvi och Kyrkslätt).<br />
Visserligen det funnits varken behov av eller tid för detta, men <strong>kommun</strong>en har inte utvecklat något<br />
projektliknande arbetssätt så att man skulle kunna hantera åtminstone större utvecklingsprojekt som gäller<br />
samhällsstrukturen. Problem finns inom hela kedjan från markpolitiken till genomförandet. När man<br />
granskar <strong>Sibbo</strong>s situation får man oundvikligen det intrycket att den ringa planläggningen och den<br />
liberala planeringsbehovspolitiken även skvallrar om medvetna politiska val. <strong>Sibbo</strong> har redan en längre<br />
tid känt sig hotad västerifrån.<br />
Med stöd av vad som anförts ovan kan man konstatera att de ekonomiska bedömningarna gör att den<br />
genomförandemodell som VTT föreslår är orealistisk. Detta har också framkommit när Harkimos –<br />
Ekströms modell presenterades för <strong>kommun</strong>indelningsutredaren.<br />
Under utredningsarbetet har det inte varit möjligt att bedöma möjligheten att genomföra Harkimos –<br />
Ekströms modell med avseende på dess innehåll. Den kan ändå betraktas som intressant.<br />
Det är emellertid tvivelaktigt om <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong> är beredd att ändra sin invanda <strong>kommun</strong>alpolitiska linje<br />
på det sätt som modellen kräver.<br />
45
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
5. Kommunindelningsutredarens förslag<br />
jämte motivering<br />
5.1. De juridiska förutsättningarna för ändringar i<br />
<strong>kommun</strong>indelningen<br />
Allmänt<br />
Med en <strong>kommun</strong>delssammanslagning avses en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen där en del av en <strong>kommun</strong><br />
ansluts till en annan <strong>kommun</strong> utan att nya <strong>kommun</strong>er bildas eller existerande <strong>kommun</strong>er upplöses. Det är<br />
då fråga om minskning eller utvidgning av <strong>kommun</strong>ers område enligt 2 § 1 mom. i<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen.<br />
En <strong>kommun</strong>delssammanslagning kan verkställas om den uppfyller<br />
1) kraven i 1 § 1 och 2 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen (förverkligar invånarnas<br />
självstyrelse och den allmänna förvaltningen och främjar <strong>kommun</strong>områdenas enhetlighet<br />
och samhällsstrukturens funktionsduglighet; vid ändringar i <strong>kommun</strong>indelningen som<br />
verkställs 2008 och därefter skall en <strong>kommun</strong> bestå av ett pendlingsområde eller någon<br />
annan sådan funktionell helhet som har ekonomiska och på personalresurserna grundade<br />
förutsättningar att ansvara för invånarnas service),<br />
2) de allmänna förutsättningarna i 3 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen (främjar ordnandet av<br />
service för invånarna i området, förbättrar levnadsförhållandena för invånarna i området,<br />
förbättrar verksamhetsmöjligheterna för näringarna i området eller främjar <strong>kommun</strong>ernas<br />
funktionsförmåga och verksamhetens lönsamhet) och<br />
3) de särskilda förutsättningarna för en <strong>kommun</strong>delssammanslagning i 5 § i<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen, vilka behandlas närmare nedan.<br />
Sålunda skall en <strong>kommun</strong>delssammanslagning betjäna samma i lagen angivna mål som en<br />
<strong>kommun</strong>sammanslagning som leder till att en ny <strong>kommun</strong> bildas eller att en <strong>kommun</strong> upplöses. Det är<br />
skäl att betona att en <strong>kommun</strong>delssammanslagning i princip kan verkställas om den uppfyller de ovan<br />
nämnda kraven i 1 § 1 mom. och om minst en av de allmänna förutsättningar som anges i 3 § i<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen föreligger (ordet ”eller” i bestämmelsen).<br />
Å andra sidan anger nämnda bestämmelser under vilka förutsättningar en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen<br />
kan verkställas. Statsrådet (eller inrikesministeriet) är således inte automatiskt skyldigt att verkställa en<br />
<strong>kommun</strong>delssammanslagning när förutsättningar föreligger, utan det har prövningsrätt i saken.<br />
Enligt 4 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen skall statsrådet däremot vid en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen som<br />
innebär att en ny <strong>kommun</strong> bildas eller att en <strong>kommun</strong> upplöses besluta i enlighet med de berörda<br />
<strong>kommun</strong>ernas gemensamma förslag, om inte något annat följer av 1 och 3 § i lagen. Enligt den lagändring<br />
som föreslås träda i kraft vid ingången av 2007 utvidgas prövningsrätten emellertid något.<br />
46
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Särskilda förutsättningar för en <strong>kommun</strong>delssammanslagning<br />
En <strong>kommun</strong>delssammanslagning kan enligt 5 § 1 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen verkställas om inte<br />
fullmäktige i någon berörd <strong>kommun</strong> motsätter sig ändringen eller om ändringen inte inverkar på<br />
invånarantalet i någon <strong>kommun</strong> med mer än fem procent eller på landarealen i någon <strong>kommun</strong> med mer<br />
än tio procent. I övrigt kan en sådan ändring i <strong>kommun</strong>indelningen verkställas endast under särskilt<br />
vägande i 3 § nämnda förutsättningar. Nämnda bestämmelse ger således statsrådet (eller<br />
inrikesministeriet) rätt att när nämnda förutsättningar föreligger verkställa en<br />
<strong>kommun</strong>delssammanslagning, men förpliktar inte till det.<br />
Statsrådet har rätt stor prövningsrätt när det gäller <strong>kommun</strong>delssammanslagningar om <strong>kommun</strong>erna inte<br />
motsätter sig sammanslagningen eller om den befolkning och det landområde som överförs till en annan<br />
<strong>kommun</strong> inte överskrider de lagstadgade gränsvärdena. I annat fal kan en <strong>kommun</strong>delssammanslagning<br />
verkställas endast under särskilt vägande i 3 § i nämnda förutsättningar. Vid<br />
<strong>kommun</strong>delssammanslagningar som överskrider gränsvärden och där någon berörd <strong>kommun</strong> motsätter sig<br />
sammanslagningen måste man således först undersöka om förutsättningar enligt 3 § i<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen överhuvud föreligger och därefter om de är särskilt vägande.<br />
Med begreppen ”särskilt vägande förutsättningar/orsaker/grunder” har man i lagstiftningen i allmänhet<br />
velat betona att förfarandet är exceptionellt, och att prövningsrätten är klart begränsad och myndighetens<br />
motiverings- och bevisningsskyldighet åter är mycket stor om förfarandet inleds.<br />
Det har gjorts rätt många sådana <strong>kommun</strong>delssammanslagningar där den befolkning och de landområden<br />
som överförts har underskridit gränsvärdena i 5 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen. Allmänt taget kan man<br />
konstatera att stor vikt har lagts vid <strong>kommun</strong>ernas egna åsikter och endast i sällsynta fall har en<br />
<strong>kommun</strong>delssammanslagning verkställts mot den <strong>kommun</strong>s vilja som förlorar befolkning och områden.<br />
Det finns emellertid fall där statsrådet genom att åberopa <strong>kommun</strong>indelningslagens förutsättningar för<br />
ändringar i <strong>kommun</strong>indelningen har verkställt dylika sammanslagningar mot <strong>kommun</strong>ernas vilja.<br />
Däremot finns det ingen rättspraxis för överföring av områden som överskrider gränsvärdena från en<br />
<strong>kommun</strong> till en annan mot <strong>kommun</strong>ernas vilja genom att åberopa i 5 § 2 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen<br />
avsedda särskilt vägande i 3 § nämnda allmänna förutsättningar för ändringar i <strong>kommun</strong>indelningen. Inte<br />
heller <strong>kommun</strong>indelningslagen och dess förarbeten bringar just någon klarhet i saken. Särskilt vägande<br />
förutsättningar torde emellertid i första hand föreligga när ett vägande allmänt intresse i anslutning till i 3<br />
§ nämnda förutsättningar kräver att <strong>kommun</strong>delssammanslagningen skall verkställas. Det är alltid fråga<br />
om en helhetsbedömning av olika förutsättningar och verkningar.<br />
Enligt den lag om <strong>kommun</strong>indelning (73/1977) som upphävdes genom den gällande<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen kunde en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen verkställas under särskilda<br />
förutsättningar ”om ändringen bör anses påkallad av vägande allmänt intresse”. I den gällande<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen har avsikten inte varit att avstå från kriteriet gällande vägande allmänt intresse<br />
när man skall bedöma om i 5 § 2 mom. avsedda särskilt vägande förutsättningar föreligger, utan man ville<br />
knyta bedömningen av vägande allmänt intresse till de allmänna förutsättningarna för ändringar i<br />
<strong>kommun</strong>indelningen i 3 §.<br />
Toivo Pihlajaniemi har i sin bok ”Kuntajakolaki selityksin” behandlat tre olika exempelsituationer där<br />
särskilt vägande förutsättningar kunde föreligga (en bebodd enklav sammanslås med den omgivande<br />
<strong>kommun</strong>en, ett område som är avskilt från <strong>kommun</strong>ens huvudområde av vatten överförs till den <strong>kommun</strong><br />
som naturligt ansluter sig till området i fråga och ett område där minoritetsspråket talas sammanslås med<br />
en grann<strong>kommun</strong> som använder det språket). I lagens förarbeten och i nämnda bok har man däremot inte<br />
granskat situationer där ett vägande allmänt intresse i anslutning till samhällsstrukturens utveckling<br />
förutsätter att områden överförs från en <strong>kommun</strong> till en annan.<br />
47
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Kommun- och servicestrukturreformens effekter på<br />
<strong>kommun</strong>delssammanslagningar<br />
I den aktuella <strong>kommun</strong>- och servicestrukturreformen ingår också mål för utvecklande av<br />
<strong>kommun</strong>strukturen. Enligt 1 § i den föreslagna lagen om en <strong>kommun</strong>- och servicestrukturreform är lagens<br />
mål en livskraftig och funktionsduglig samt enhetlig <strong>kommun</strong>struktur. Servicestrukturen skall vara<br />
heltäckande och ekonomisk och den skall möjliggöra en effektiv användning av resurserna. Enligt 4 § i<br />
lagförslaget stärks <strong>kommun</strong>strukturen genom att <strong>kommun</strong>er sammanslås och genom att delar av<br />
<strong>kommun</strong>er ansluts till andra <strong>kommun</strong>er. Enligt 5 § i lagförslaget skall en <strong>kommun</strong> eller ett<br />
samarbetsområde som sköter primärvården och sådana uppgifter inom socialväsendet som är nära<br />
anslutna till primärvården i princip ha ett befolkningsunderlag på åtminstone ungefär 20 000 invånare.<br />
Inom den grundläggande yrkesutbildningen skall befolkningsunderlaget på motsvarande sätt vara<br />
åtminstone ungefär 50 000 invånare.<br />
Det föreslås också att <strong>kommun</strong>indelningslagen ändras som ett led i <strong>kommun</strong>- och<br />
servicestrukturreformen. Kommunindelningslagens reviderade bestämmelser tillämpas på ändringar i<br />
<strong>kommun</strong>indelning som träder i kraft vid ingången av 2008 och därefter. Sålunda skulle den ändrade<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen också tillämpas på en eventuell <strong>kommun</strong>delssammanslagning <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong>,<br />
Helsingfors och Vanda.<br />
Enligt <strong>kommun</strong>indelningslagen utvecklas <strong>kommun</strong>indelningen, liksom för närvarande, på ett sätt som<br />
främjar <strong>kommun</strong>områdenas enhetlighet och samhällsstrukturens funktionsduglighet. Enligt den föreslagna<br />
ändringen av 1 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen skall en <strong>kommun</strong> dessutom bestå av ett pendlingsområde<br />
eller någon annan sådan funktionell helhet som har ekonomiska och på personalresurserna grundade<br />
förutsättningar att ansvara för ordnandet och finansieringen av servicen.<br />
I 13 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen föreslås att beredningen av ett beslut om ändring i <strong>kommun</strong>indelningen<br />
genomförs i samarbete med företrädarna för <strong>kommun</strong>ernas personal. Sådana ändringar i<br />
<strong>kommun</strong>indelningen som leder till att personalen byter arbetsgivare betraktas alltid som överlåtelse av<br />
rörelse och personalen har räknat från att ändringen i <strong>kommun</strong>indelningen träder i kraft fem års<br />
uppsägningsskydd när det gäller uppsägning av ekonomiska orsaker och produktionsorsaker.<br />
Nämnda uppsägningsskydd gäller sådana ändringar i <strong>kommun</strong>indelningen där personalen anställs av den<br />
nya <strong>kommun</strong>en. Uppsägningsskyddet gäller då också hela personalen hos alla <strong>kommun</strong>er som berörs av<br />
ändringen av <strong>kommun</strong>indelningen. Meningen torde dock vara att bestämmelsen skall tolkas så att<br />
uppsägningsskyddet gäller hela personalen endast i de <strong>kommun</strong>er som överlåter eller tar emot personal.<br />
Om personalöverföringarna vid en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong>, Helsingfors och Vanda<br />
skulle beröra endast <strong>Sibbo</strong> och Helsingfors, får Vandas personal inget uppsägningsskydd.<br />
Vid <strong>kommun</strong>delssammanslagningar betalas inte, liksom inte heller för närvarande,<br />
sammanslagningsunderstöd eller ersättning för minskning av statsandelar enligt <strong>kommun</strong>indelningslagen.<br />
5.2 Behovet av en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen<br />
Till sin struktur avviker <strong>Sibbo</strong> väsentligt från huvudstadsregionen. Helsingfors landareal är bara ungefär<br />
häften av <strong>Sibbo</strong>s areal, men <strong>Sibbo</strong>s invånarantal är bara tre (3) procent av Helsingfors invånarantal.<br />
<strong>Sibbo</strong>s befolkningstäthet på 50 invånare per kvadratkilometer är mycket låg jämfört med<br />
48
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
huvudstadsregionen och <strong>Sibbo</strong>s grann<strong>kommun</strong>er i väster. Befolkningstätheten beskrivs i bifogade tabell<br />
och på karta 9.<br />
Kommun Invånarantal Landareal Befolkningstäthet<br />
31.12.2005<br />
<strong>Sibbo</strong> 18 719 364,1 51 inv./km2<br />
Esbo 231 704 311,9 743 inv./km2<br />
Helsingfors 560 905 184,5 3040<br />
Träskända 37 505 37,5 1000 ”<br />
Grankulla 8 457 5,9 1433 ”<br />
Kervo 31 544 30,8 1024 ”<br />
Tusby 34 890 219,7 159 ”<br />
Vanda 187 281 240,8 778 ”<br />
Pojo<br />
Högfors<br />
Nummi-Pusula<br />
Vichtis<br />
Sammatti<br />
Lojo<br />
Karislojo<br />
Sjundeå<br />
Karis<br />
Kyrkslätt<br />
Mäntsälä<br />
Hyvinge<br />
Nurmijärvi<br />
Träskända<br />
Borgnäs<br />
Tusby<br />
Kervo<br />
Vanda <strong>Sibbo</strong><br />
Grankulla<br />
Helsingfors<br />
Esbo<br />
Pukkila<br />
Mörskom Lappträsk<br />
Liljendal<br />
Askola<br />
Pernå<br />
Lovisa<br />
Borgå<br />
Strömfors<br />
Ingå<br />
Hangö<br />
Ekenäs<br />
Befolkningstäthet 2005<br />
invånare/km2<br />
800 - 3 050 (4)<br />
200 - 800 (2)<br />
75 - 200 (7)<br />
25 - 75 (7)<br />
9 - 25 (14)<br />
Karta 9: Befolkningstätheten i <strong>kommun</strong>erna i de bägge landskapen 2005. Källa: Statistikcentralen<br />
49
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Utvecklingen i regionen har snedvridits till följd av den administrativa indelningen. <strong>Sibbo</strong> hör till ett<br />
annat landskapsförbund än huvudstadsregionen. <strong>Sibbo</strong>s egna planläggningsplaner har inte hittills stött<br />
metropolområdets naturliga utveckling att erbjuda tillväxtmöjligheter i alla väderstreck. Byggvolymerna i<br />
<strong>Sibbo</strong> har varit små. Strukturen i <strong>Sibbo</strong> är splittrad och i hög grad inriktad på Borgå. Detta har bidragit till<br />
att förhindra fysisk och funktionell utveckling på gränsen <strong>mellan</strong> Helsingfors och <strong>Sibbo</strong>.<br />
Tillväxttrycket har gjort att byggandet i huvudstadsregionen har brett ut sig norrut och västerut från<br />
centrum. När regionen inte har kunnat utvecklas österut, har följden varit en region som växt och spritt sig<br />
allt mera norrut och västerut. På detta sätt är det svårt att uppnå en tät regionstruktur med tyngdpunkt på<br />
kollektivtrafiken.<br />
5.3 Alternativa <strong>kommun</strong>delssammanslagningar<br />
I kapitel 4 Generalplan för <strong>Sibbo</strong> 2025 visas att <strong>Sibbo</strong> inte genom sina egna beslut tillräckliga kan svara<br />
för att snedvridningen av samhällsstrukturen i huvudstadsregionen undanröjs.<br />
Den framställning som Helsingfors stadsfullmäktige gjorde 21.6.2006 om en anslutning av delar av<br />
sydvästra <strong>Sibbo</strong> till Helsingfors hindrar å andra sidan alltför mycket <strong>Sibbo</strong>s utvecklingsmöjligheter.<br />
I denna <strong>kommun</strong>indelningsutredning har förutom Helsingfors stadsfullmäktiges förslag undersökts<br />
följande alternativ:<br />
1) Alternativ som uppfyller villkoren i 5 § 1 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen: högst 5 %<br />
av invånarantalet och högst 10 % av landarealen. På de bifogade kartorna alternativen 1<br />
samt IV a och IV b. På grundval av <strong>Sibbo</strong>s invånarantal 2005, 18 719 personer, innebär<br />
en gräns på 5 % 936 invånare.<br />
2) Alternativ 2 och 3, där invånarantalet överstiger 5 %. I alternativ 3 överskrids också en<br />
andel på 10 % av landarealen (över 50 km2). I alternativ 2 stannar landarealen däremot<br />
under 10 % (ca 30 km2).<br />
Grovt taget begränsar sig alla alternativen till det område som ingår i Helsingfors förslag. Den principiella<br />
skillnaden i utgångspunkt för alla modeller som behandlas här är att <strong>Sibbo</strong> skärgård förblir<br />
sammanhängande och blir kvar på <strong>Sibbo</strong>sidan, med undantag för Björnsö. Kartor över alternativen ingår i<br />
bilaga 2 till rapporten.<br />
När alternativen skapades var strävan att utnyttja naturliga rår och fastighetsgränser. Bygdevägar har<br />
använts som gräns på det sättet att bägge sidorna av vägen hör till samma <strong>kommun</strong>. På så sätt bibehålls<br />
det nuvarande enhetliga markanvändningssättet. Strävan har varit att service som <strong>Sibbo</strong> byggt ut, t.ex.<br />
skolbyggnader, skall bli kvar på <strong>Sibbo</strong>sidan. Helsingfors markinnehav i området har beaktats litet olika<br />
beroende på alternativ. Helsingfors rätt omfattande markinnehav på <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>s nuvarande område är<br />
en utmanande faktor med tanke på utformningen av alternativen.<br />
Alternativ 1<br />
Enligt alternativ 1 skulle gränsen gå väster om Landbo som en fortsättning på den nuvarande gränslinjen<br />
<strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> och Vanda till E18 och fortsätta norr om vägen tills den korsar E18 i närheten av<br />
korsningen till Landbo. Gränsen skulle följa bygdevägens riktning på vägens östra sida, korsa väg 170<br />
och gå mot havet så att den följer naturdiket på dikets östra sida. Havsgränsen skulle gå öster om Björnsö<br />
och följa kusten så att den ansluter sig till gränsen <strong>mellan</strong> Helsingfors och <strong>Sibbo</strong> norr om Käringholmen.<br />
50
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
På det sålunda avgränsade landområdet bor 759 invånare, så inverkan på invånarantalet är 4,05 %, klart<br />
under 5 %. I detta alternativ har Landbo lämnats utanför området. Där bor 759 invånare, så ett alternativ<br />
som skall hållas under kriteriet 5 % av invånarantalet är svårt att genomföra om Landbo tas med. I<br />
alternativ 1 följer landgränsen en relativt naturlig linje trots att Landbo kringgås.<br />
I alternativet skulle den nya skolan söder om Landbo och E18 stanna i <strong>Sibbo</strong>.<br />
Alternativ 1 beaktar Helsingfors markinnehav i mycket begränsad utsträckning. I området ingår i första<br />
hand endast bägge sidorna av E18 i de västra delarna av alternativet. De vidsträckta innehaven öster om<br />
Landbo blir helt och hållet utanför.<br />
Alternativ 4a<br />
Som modell 1, men Björnsö skulle bli kvar i <strong>Sibbo</strong>. Gränsen skulle gå norr om E18 och östgränsen skulle<br />
gå i nord-sydlig riktning vid Majvik. Inverkan vore 939 invånare, dvs. under 5 %.<br />
Problemet med detta alternativ är att det inte just beaktar Helsingfors stads innehav norr om E18.<br />
Alternativ 4b<br />
Påminner om alternativ 2, men Landbo och Björnsö lämnas utanför. Landbo avgränsas i form av en kil<br />
<strong>mellan</strong> gränsen för ALT 2 och Knuters. Det uppstår en oändamålsenlig avsnörning (där det t.o.m. ingår<br />
mark som ägs av Helsingfors), men invånarantalet förändras inte mer än 5 %. I området finns 855<br />
invånare. Modellen beaktar Helsingfors centrala markinnehav väster om Immersbyvägen på ett<br />
heltäckande sätt.<br />
Alternativ 2<br />
I alternativ 2 skulle gränsen följa fastighetsgränserna längre norr om Degermossa och Ängskulla och<br />
svänga söderut söder om Byträsk där den skulle gå <strong>mellan</strong> Immersbyvägen och Bäckängsvägen. Vidare<br />
skulle sträckningen gå över Nya Borgåvägen och väster om Storörsvägen till havet. Nordöst om Björnsö<br />
svänger gränsen söderut och därifrån går den i enlighet med havsgränsen i alternativ 1.<br />
På det sålunda avgränsade landområdet bor 1965 invånare, så inverkan på invånarantalet är 10,50 %, klart<br />
över 5 %. En andel på 10 % av landarealen överskrids däremot inte.<br />
I alternativ 2 stannar båthamnen jämte <strong>kommun</strong>ens investeringar i ändan av Storörsvägen på <strong>Sibbo</strong>sidan.<br />
I alternativ 2 beaktas Helsingfors markinnehav på området <strong>mellan</strong> Knutersvägen och Bäckängsvägen i<br />
stor utsträckning.<br />
Alternativ 3<br />
I alternativ 3 skulle gränsen gå längre norr om Degermossa och Ängskulla ända till Ingmans fabrikstomt.<br />
Gränsen skulle gå längs med Ingmans tomtgräns i samma riktning som Massbyvägen på vägens vänstra<br />
sida, korsa Nya Borgåvägen och gå öster om Hitåvägen, nå <strong>Sibbo</strong>viken ungefär vid Borgåleden och följa<br />
<strong>Sibbo</strong>viken. Efter <strong>Sibbo</strong>vikens mynning skulle havsgränsen följa strandens form västerut tills den når<br />
havsgränsen i alternativen 1 och 2.<br />
På det sålunda avgränsade landområdet bor 3606 invånare, vilket är 19,3 av <strong>Sibbo</strong>s folkmängd. Likaså<br />
överskrids 10 % av landarealen.<br />
Alternativet beaktar Helsingfors innehav öster om Bäckängsvägen, som ändå inte är lika betydande till<br />
arealen som innehaven väster om samma väg.<br />
51
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
5.4 Kommunindelningsutredarens förslag<br />
De administrativa gränserna för Helsingforsområdet har redan någon tid varit till förfång för<br />
verksamhetsförutsättningarna. Vid planering och planläggning måste man tänka årtionden framåt, så<br />
nu är det nödvändigt att besluta om man skall avgöra utvecklingen för bara några år eller årtionden<br />
framåt. Försöken att lösa utvecklingen österut förhandlingsvägen har inte lett till några resultat.<br />
Med tanke på en balanserad utveckling av stadsstrukturen i huvudstadsregionen är det nödvändigt att<br />
öppna en ny tillväxtriktning österut. En förlängning av stadsstrukturen österut skulle skapa ny<br />
utvecklingspotential även för näringsverksamhet som utnyttjar Nordsjö hamn samt för Helsingfors<br />
nuvarande bostadsdominerade östra stadsdelar. Med tanke på hela regionen borde hela den kommersiellaindustriella<br />
utvecklingskorridoren från Nordsjö hamn till Aviapolis i Vanda utnyttjas bättre än tidigare. På<br />
så sätt kunde de för finländska förhållanden exceptionella förutsättningar som huvudhamnen för<br />
utrikeshandeln och metron erbjuder för utvecklingen av hela regionens näringsliv utnyttjas fullt ut.<br />
Ett centralt mål med samhällsstrukturen i huvudstadsregionen är att trygga en hållbar utveckling. Den<br />
byggda miljöns fysiska form samt markanvändningen och dess utveckling befinner sig då i en<br />
nyckelposition. En välplanerad, tät stadsstruktur gör det möjligt att organisera kollektivtrafik och<br />
möjliggör sålunda en hållbar utveckling. Med tanke på en hållbar utveckling anses åter en splittrad<br />
stadsstruktur vara synnerligen skadlig, eftersom den leder till att trafiken bygger på privatbilism.<br />
Områdenas enhetlighet<br />
Enligt 1 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen (1196/1997) utvecklas <strong>kommun</strong>indelningen så att<br />
<strong>kommun</strong>områdenas enhetlighet och samhällsstrukturens funktionsduglighet främjas.<br />
Toivo Pihlajaniemi skriver i sin bok Kuntajakolaki selityksin 1 som följer:<br />
” Med områdenas enhetlighet förstås att varje <strong>kommun</strong> bör bestå av ”ett enda område som är så enhetligt<br />
som möjligt” (RP 1997, 12). Av motiveringstextens ordalydelse kan man dra den slutsatsen att en<br />
<strong>kommun</strong>s område inte nödvändigtvis kan betraktas som enhetligt fast det är sammanhängande. Med<br />
samhällsstrukturens funktionsduglighet avses att ”pendlingsregionerna, trafikförbindelserna och den<br />
övriga infrastrukturen passar samman med <strong>kommun</strong>indelningen så väl som möjligt” (RP 1997,12).<br />
Kommunindelningen kan inte betraktas som den bästa möjliga i samhällsstrukturellt hänseende om det i<br />
området förekommer omfattande pendling över <strong>kommun</strong>gränserna som inte är i balans <strong>mellan</strong><br />
<strong>kommun</strong>erna, om den försvårar utbyggnaden av smidiga trafikförbindelser eller står i konflikt med de<br />
faktiska regionstrukturerna för samhällsfunktionerna.”<br />
I regeringens proposition med förslag till lag om ändring av <strong>kommun</strong>indelningslagen föreslås att till 1 § 2<br />
mom. fogas som en utgångspunkt kravet på att en <strong>kommun</strong> skall bestå av ett pendlingsområde eller någon<br />
annan sådan funktionell helhet som har ekonomiska och på personalresurserna grundade förutsättningar<br />
att ansvara för ordnandet och finansieringen av servicen.<br />
Alternativen ALT 4a och ALT 4b i punkt 5.1 motsvarar inte utvecklingsmålet beträffande områdenas<br />
enhetlighet. I ALT 4a förblir Björnsö en del av <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, utan landförbindelse eller broförbindelse<br />
med <strong>kommun</strong>ens huvudområde. Trafiken till Björnsö skulle gå genom det område som överförs till<br />
Helsingfors.<br />
1 Pihlajaniemi Toivo: Kuntajakolaki selityksin. Oy Edita Ab, Helsinki 1998.<br />
52
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
I ALT 4b isoleras Björnsö på samma sätt från <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>s huvudområde och dessutom skulle<br />
Landboområdet gå som en smal kil in i det område som överförs till Helsingfors stad. Området norrifrån<br />
till Landbo skulle i praktiken bilda en enklav som inte kan betraktas som ändamålsenlig med avseende på<br />
områdets enhetlighet. Vägförbindelserna till Landbo skulle gå via Helsingfors stads område, vilket inte<br />
kan betraktas som ändamålsenligt med avseende på områdets enhetlighet.<br />
ALT 1, ALT 2 och ALT 3 motsvarar däremot utvecklingsmålet beträffande områdenas enhetlighet.<br />
Expanderingsområdets storlek<br />
Alternativ 1 räcker emellertid inte till på lång sikt. Expanderingsområdet får enligt Helsingfors<br />
framställning ungefär 50 000 invånare inom metrons och anslutningslinjernas influensområde.<br />
Kommunindelningsutredarens förslag inte är lika omfattande som det som avses i Helsingfors<br />
stadsfullmäktiges beslut, men man måste ändå utgå ifrån att det i hela området med beaktande av även<br />
Vanda måste kunna planeras bostäder för ungefär 40 000 invånare och arbetsplatser för ungefär 10 000<br />
arbetstagare. Av invånarna skulle minst 20 000 bosätta sig i nuvarande sydvästra <strong>Sibbo</strong>. En sådan ökning<br />
av invånarantalet ingår också i Generalplan för <strong>Sibbo</strong> 2025.<br />
Bosättningen och arbetsplatserna måste stödja sig på effektiva kollektivtrafikförbindelser, av vilka en<br />
utbyggnad av metron från Mellungsbacka till Västerkulla i Vanda och vidare till Östersundom och det<br />
mest genomförbara och ekonomiskt förmånligaste lösningen som kan genomföras till relativt låga<br />
marginalkostnader. En metrostations influensområde har uppskattats till 3-4 km från stationen. Skall man<br />
stödja sig på metron krävs det två metrostationer i sydvästra <strong>Sibbo</strong>, av vilka den ena inte nödvändigtvis<br />
ryms inom området för Alterantiv 1.<br />
För att förverkliga metron krävs i varje fall samarbete <strong>mellan</strong> Helsingfors och Vanda samt att staten går in<br />
som medfinansiär. Om det dessutom skulle krävas samarbete med <strong>Sibbo</strong> för att förverkliga metron, kan<br />
beslutsprocessen bli långdragen och komplicerad.<br />
Granskat på detta sätt är området enligt Alternativ 1 inte tillräckligt stort, utan det måste utvidgas<br />
österut.<br />
Inom det område som är större än enligt Alternativ 1 finns också <strong>Sibbo</strong> storskog, som besitter betydande<br />
naturvärden. Dess naturvärden utgör en viktig och naturlig utgångspunkt för planeringen. Området för<br />
<strong>Sibbo</strong> storskog kan dock avgränsas endast i samband med planeringen av den framtida<br />
markanvändningen på området. I Helsingfors har man en lång tradition av att anpassa naturvärden som en<br />
del av en tät stadsstruktur.<br />
Alternativ 1 har dessutom det problematiska draget att det beaktar Helsingfors markinnehav i mycket<br />
begränsad omfattning. I området ingår i första hand endast bägge sidorna av E18 i de västra delarna av<br />
alternativet. De vidsträckta innehaven öster om Landbo blir helt och hållet utanför.<br />
Det största problemet med alternativ 3 är detsamma som i Helsingfors stadsfullmäktiges förslag<br />
21.6.2006. Det skulle avsevärt försämra det resterande <strong>Sibbo</strong>s utvecklingsmöjligheter.<br />
53
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Förslag<br />
Med stöd av vad som anförts ovan föreslår <strong>kommun</strong>indelningsutredaren<br />
att till Helsingfors ansluts ett område i sydvästra <strong>Sibbo</strong> enligt Alternativ<br />
2, vilket anges exakt på bifogade karta* och i den beskrivning som<br />
ansluter sig till kartan. Samtidigt föreslås att den s.k. Västerkullakilen i<br />
Vanda stad ansluts till Helsingfors.<br />
* Förslaget består av området ALT 2 och V. I området ALT 2 ingår också området ALT 1 som avgränsats<br />
på kartan<br />
Karta 10: Kommunindelningsutredarens förslag<br />
54
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Varför behöver Helsingfors mera mark? Det är i första hand inte fråga om Helsingfors behov av mera<br />
mark utan om ett nödvändigt förenhetligande av samhällsstrukturen i huvudstadsregionen österut. För att<br />
förverkliga detta behövs en <strong>kommun</strong>delssammanslagning, vars omfattning motiveras ovan.<br />
Det har gått 40 år sedan föregående expandering österut. Under denna tidsperiod har huvudstaden kunnat<br />
växa i endast två riktningar, varför samhällsstrukturen har splittrats, arbetsresetrafiken blivit allt livligare<br />
så att det förekommer stockningar och boendekostnaderna stigit okontrollerat. Kommungränserna är i<br />
princip avsedda att vara permanenta. De bör emellertid kunna ändras ibland, för att en faktisk förändring i<br />
samhällsstrukturen skall kunna beaktas även i <strong>kommun</strong>gränserna. I detta syfte utgår<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen från behovet att utveckla <strong>kommun</strong>strukturen. En ändring av <strong>kommun</strong>gränserna<br />
försvagar på intet sätt karaktären och uppbyggnaden av den beslutmekanism som den lokala<br />
självstyrelsen grundar sig på och regleras i <strong>kommun</strong>allagen.<br />
Inverkan av en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen på <strong>Sibbo</strong>s<br />
utvecklingsmöjligheter och ekonomi<br />
Åren 2000 – 2005 har <strong>Sibbo</strong>s invånarantal ökat inom variationsintervallet 0,3 – 2,3 %. Om man antar att<br />
tillväxten 2006 och 2007 är ca 1,6 %, är invånarantalet 2008 ungefär 19 300. Ifall invånarantalet till följd<br />
av en inkorporering skulle minska med 2000 år 2008, skulle <strong>kommun</strong>ens invånarantal med en 1,6 %<br />
tillväxt överskrida gränsen 20 000 invånare 2011. I förslaget till ramlag om <strong>kommun</strong>- och<br />
servicestrukturen har 20 000 invånare satt som mål för en <strong>kommun</strong> eller ett samarbetsområde. Avsikten är<br />
att lagen skall vara i kraft åren 2007-2012.<br />
Enligt uppdraget skall i utredningen också bedömas hur en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen inverkar på<br />
<strong>kommun</strong>ernas ekonomi. Förslaget inverkningar på <strong>kommun</strong>ekonomin har i det följande bedömts på<br />
grundval av antalet invånare som överförs.<br />
I förhållande till Helsingfors invånarantal utgör de invånare som överförs ungefär 0,4 %. För Vandas del<br />
är motsvarande relationstal ännu mindre. Sålunda kan man anta att en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen inte<br />
påverkar dessa städers ekonomi.<br />
På grundval av förslaget skulle 1965 personer, 10,5 %, av <strong>Sibbo</strong>s befolkning bli invånare i Helsingfors<br />
stad. Ändringen skulle minska såväl <strong>kommun</strong>ens inkomster som dess utgifter.<br />
Om man antar att de invånare som överförs har samma inverkan på <strong>Sibbo</strong>s skatteinkomster som deras<br />
andel av invånarantalet, 10,5 %, skulle <strong>Sibbo</strong> vid en överföring förlora skatteinkomster på ungefär 5,9<br />
miljoner euro enligt bokslutssituationen 2005. Med motsvarande uppskattning skulle statsandelarna<br />
minska med ungefär 1,4 miljoner euro. Om skatteinkomsterna skulle minska mera än 10,5 % och<br />
<strong>kommun</strong>ens skatteinkomster per invånare skulle minska, skulle detta i någon mån kompenseras senare i<br />
form av tillägg till statsandelarna genom den på skatteinkomsterna baserade utjämningen av<br />
statsandelarna.<br />
Eftersom <strong>Sibbo</strong> skulle befrias från skyldigheten att ordna <strong>kommun</strong>al service på det område som överförs,<br />
skulle också <strong>Sibbo</strong>s utgifter minska. <strong>Sibbo</strong>s personalutgifter, köp av tjänster och nettoinvesteringar<br />
uppgick 2005 till sammanlagt ungefär 69,8 miljoner euro, härav stod personalutgifterna och köp av<br />
tjänster för ungefär 65,8 miljoner euro. Den minskande inverkan på löneutgifterna och köp av tjänster<br />
som rent kalkylmässigt motsvarar befolkningsminskningen, 10,5 %, skulle således mekaniskt beräknad<br />
vara ungefär 6,9 miljoner euro.<br />
I detta skede är det inte möjligt att göra någon exakt uppskattning av den totala inkomst- och<br />
utgiftsförändringen, inklusive inverkningarna på investeringsutgifterna. En uppskattning skulle förutsätta<br />
55
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
att <strong>kommun</strong>ens utgifter och inkomster hänförs till det aktuella området. Det kan ändå hållas för sannolikt<br />
att åtminstone i övergångsskedet kan utgiftsinbesparingarna bli mindre än inkomstförlusterna.<br />
Enligt 20 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen skall en ekonomisk uppgörelse verkställas i samband med att<br />
förslaget verkställs. Enligt nämnda bestämmelse skall sådan fast egendom och arrenderätt eller någon<br />
annan nyttjanderätt i anknytning till den som uteslutande eller huvudsakligen tjänar ett visst område i<br />
uppgörelsen tilldelas den <strong>kommun</strong> som området kommer att höra till. I övrigt delas egendomen samt<br />
skulderna och förpliktelserna i uppgörelsen så att uppgörelsens sammanlagda verkningar berör<br />
<strong>kommun</strong>erna på ett rättvist sätt.<br />
Helsingfors har emellertid råd att agera så att kravet på rättvisa i 20 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen<br />
uppfylls.<br />
Efter att <strong>kommun</strong>indelningen ändrats måste det förutsättas att Helsingfors för egen del genomför<br />
samhällsbyggandet enligt principerna för en hållbar utveckling. En central sak är då att trafiken baseras<br />
på kollektivtrafiklösningar.<br />
Organisatoriskt förutsätts ett gott samarbete i huvudstadsregionen och hela Nyland. Utan en<br />
sammanslagning av landskapsförbunden är detta i praktiken inte möjligt. Man måste också se upp så att<br />
Borgå-, Lojo- och Raseborgsregionerna inte får en underordnad ställning när Helsingforsregionens<br />
utveckling betonas. Av Helsingfors och <strong>Sibbo</strong> krävs ett gott samarbete sinse<strong>mellan</strong>.<br />
Krav på planeringen av det område som ansluts<br />
Det område av <strong>Sibbo</strong> som föreslås bli anslutet till Helsingfors måste kopplas ihop med de östra<br />
stadsdelarna med hjälp av ett effektivt kollektivtrafiksystem. Trots att kollektivtrafiken sannolikt ordnas<br />
med hjälp av metron, förutsätter detta ändå inte att det byggs en stad med höghus. Det område av <strong>Sibbo</strong><br />
som föreslås bli anslutet till Helsingfors erbjuder genom sin historia och natur naturliga förutsättningar<br />
för utvecklande av en sådan stadsstruktur där merparten av byggandet genomförs i form av småhus med<br />
stadskaraktär. Strukturen måste emellertid samtidigt vara tillräckligt effektiv för att stadstrafiken skall bli<br />
lönsam. Det måste sannolikt utvecklas nya innovativa hustyper som respekterar <strong>Sibbo</strong>s särdrag.<br />
I sydvästra <strong>Sibbo</strong> i närheten av den nuvarande gränsen mot Helsingfors öppnas nya möjligheter för<br />
bostadsproduktion, i synnerhet i form av småhusbyggande med stadskaraktär, och de skapar<br />
förutsättningar för ett utökat utbud och därigenom lägre prisnivå och boendekostnader.<br />
Det byggande som tillväxten i regionen förutsätter kan genomföras i form av ett attraktivt och<br />
småhusdominerat område som samtidigt är tätt och effektivt i stadsstrukturellt hänseende. En<br />
stadsstruktur som stödjer sig på kollektivtrafik garanterar de bästa möjligheterna till detta. Då uppnås<br />
också avsevärda fördelar med avseende på en hållbar utveckling. Trafikprestationen och därigenom<br />
olägenheterna från trafiken blir så små som möjligt. Slutresultatet är förmånligt för både naturen och<br />
invånarna.<br />
I den västra delen av strandzonen i <strong>Sibbo</strong> finns fyra separata vikar som hör till Naturaområdet som<br />
omfattar lunden på Svarta backen och fågelområdena i Östersundom. Borgarstrandsviken är belägen på<br />
Helsingfors, Vandas och <strong>Sibbo</strong>s område och de andra tre, Bruksviken, Torpviken och Kapellviken, i<br />
<strong>Sibbo</strong>. Norr om det område som föreslås bli överfört finns dessutom <strong>Sibbo</strong> storskog som hör till nätverket<br />
Natura 2000 och som har synnerligen stor betydelse såväl med avseende på naturen som för rekreationen.<br />
Naturvärdena utgör alltid utgångspunkt vid god planering. Naturvärdena hos de områden som hör till<br />
nätverket Natura 2000 och <strong>Sibbo</strong> storskog utgör en viktig och naturlig utgångspunkt för planeringen.<br />
56
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Området för <strong>Sibbo</strong> storskog avgränsas i samband med planeringen av den framtida markanvändningen på<br />
området. I Helsingfors har man en lång tradition av att anpassa naturvärden som en del av en tät<br />
stadsstruktur.<br />
Det område i Helsingfors stadsfullmäktiges förslag till ändring av <strong>kommun</strong>indelningen som för<br />
närvarande hör till Vanda omfattar till stor del områden som hör till nätverket Natura 2000 samt ett<br />
åkerområde norr om Svarta backen. Området innebär således i praktiken en stor utmaning i<br />
bygghänseende.<br />
Området <strong>mellan</strong> Nya Borgåvägen och Borgåleden, fram till åkerområdena i Håkansböle, har i det<br />
nuvarande utkastet till generalplan för Vanda reserverats för ungefär dagens användning. Efter att en<br />
eventuell inkorporering verkställts och om området i fråga förblir en del av Vanda stad kan man i<br />
samarbete med Vanda stad snabbt granska möjligheterna att ändra generalplanen så att området på ett<br />
smidigt sätt kunna kopplas ihop med den befintliga och planerade nya stadsstrukturen. I ljuset av det<br />
nuvarande utkastet till generalplan för Vanda tycks inte det aktuella området höra samman med den<br />
övriga stadsstrukturen i Vanda, så planeringsbeslut rörande område kunde fattas utan att centrala<br />
strukturella idéer i det befintliga utkastet till generalplan behöver ändras.<br />
Helsingfors äger mycket mark på det område i <strong>Sibbo</strong> som föreslås bli anslutet till staden. Kommunens<br />
markinnehav underlättar och påskyndar planläggningsprocessen betydligt eftersom antalet parter är färre.<br />
Likaså behövs inga förhandlingar med markägarna om målen för planläggningen.<br />
5.5. Juridisk motivering till förslaget<br />
Främjande av samhällsstrukturens funktionsduglighet<br />
Finland är indelat i <strong>kommun</strong>er för invånarnas självstyrelse och den allmänna förvaltningen.<br />
Kommunindelningen utvecklas så att den betjänar dessa syften så bra som möjligt. Dessutom utvecklas<br />
<strong>kommun</strong>indelningen så att <strong>kommun</strong>områdenas enhetlighet och samhällsstrukturens funktionsduglighet<br />
främjas.<br />
Med samhällsstrukturens funktionsduglighet avses enligt motiveringen till lagen att pendlingsregionerna,<br />
trafikförbindelserna och den övriga infrastrukturen passar samman med <strong>kommun</strong>indelningen så väl som<br />
möjligt (RP 135/1997 rd, detaljmotiveringen till 1 §). Toivo Pihlajaniemi skiver i sin bok Kuntajakolaki<br />
selityksin 2 som följer: Kommunindelningen kan inte betraktas som den bästa möjliga i<br />
samhällsstrukturellt hänseende om det i området förekommer omfattande pendling över<br />
<strong>kommun</strong>gränserna som inte är i balans <strong>mellan</strong> <strong>kommun</strong>erna, om den försvårar utbyggnaden av smidiga<br />
trafikförbindelser eller står i konflikt med de faktiska regionstrukturerna för samhällsfunktionerna.<br />
Vid ingången av nästa år fogas till lagen en ny bestämmelse enligt vilken ett mål är att en <strong>kommun</strong> skall<br />
bestå av ett pendlingsområde eller någon annan sådan funktionell helhet som har ekonomiska och på<br />
personalresurserna grundade förutsättningar att ansvarar för ordnandet och finansieringen av servicen.<br />
Anslutningen av en del av <strong>Sibbo</strong> till Helsingfors kan framför allt motiveras med att samhällsstrukturens<br />
funktionsduglighet främjas. Samhällsstrukturens funktionsduglighet granskas så i ett bredare perspektiv<br />
än på det område som ansluts. Granskningen gäller samhällsstrukturens funktionsduglighet i hela<br />
huvudstadsregionen och Helsingforsregionen.<br />
2 Pihlajaniemi, Toivo: Kuntajakolaki selityksin. Oy Edita Ab, Helsinki 1998.<br />
57
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Problemen med utvecklingen i huvudstadsregionen beskrivs i kapitel 3 i denna rapport. Där konstateras<br />
bl.a. att den administrativa områdesindelningen har snedvridit samhällsutvecklingen så att tillväxttrycken<br />
när det gäller boendet och näringslivet har riktat sig västerut och norrut. Detta har splittrat<br />
samhällsstrukturen och försvårat bl.a. utvecklandet av kollektivtrafiken.<br />
Det är också uppenbart att <strong>Sibbo</strong> inte har resurser att utveckla områdena i närheten av Helsingfors och<br />
Vanda fast <strong>kommun</strong>ens målsättningar börjar motsvara utvecklingsbehoven i området. Den nuvarande<br />
<strong>kommun</strong>indelningen försvårat uppnåendet av de mål som gäller boendet, trafiksystemet och näringslivet i<br />
huvudstadsregionen. Genom en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen kan samhällsstrukturens<br />
funktionsduglighet främjas på det sätt som <strong>kommun</strong>indelningslagen förutsätter.<br />
Allmänna förutsättningar för en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen<br />
Främjandet av samhällsstrukturens funktionsduglighet inverkar också på granskningen av de allmänna<br />
förutsättningarna för en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen. De allmänna förutsättningarna har till skillnad<br />
från den tidigare lagen definierats så att i bestämmelsen talas det inte om <strong>kommun</strong>en utan om området.<br />
Avsikten med detta har enligt motiveringen till regeringens proposition varit att ”utsträcka och bredda<br />
ändringsgrundernas räckvidd så, att en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen också kan syfta till sådan nytta som<br />
gäller större eller mindre områden än de berörda <strong>kommun</strong>erna”.<br />
Målet att främja samhällsstrukturens funktionsduglighet och de allmänna förutsättningarna för<br />
<strong>kommun</strong>indelningen tillsammans leder till frågan om det genom en delvis sammanslagning är möjligt att<br />
utveckla samhällsstrukturen i regionen så att ändringen främjar ordnandet av service för invånarna i<br />
området, förbättrar levnadsförhållandena för invånarna i området, förbättrar verksamhetsmöjligheterna<br />
för närinarna i området eller främjar <strong>kommun</strong>ernas verksamhetsmöjligheter i området. Då granskas inte<br />
bara de nuvarande invånarna eller näringarna i det område som eventuellt ansluts utan regionens eller ett<br />
ännu vidsträcktare områdes möjligheter att svara på framtida behov. Vid granskningen måste likaså<br />
beaktas vilka effekter en delvis sammanslagning har på den allmänna administrativa områdesindelningen<br />
eller de berörda <strong>kommun</strong>ernas möjligheter att förverkliga sin självstyrelse nu och i framtiden. Också<br />
<strong>kommun</strong>områdenas enhetlighet måste beaktas vid granskningen.<br />
En delvis sammanslagning inom gränserna 5 och 10 %<br />
Vid den delsammanslagning som det nu är fråga om är det först skäl att granska om de mål som<br />
eftersträvas genom sammanslagningen kunde uppnås genom en sammanslagning som håller sig inom de<br />
gränsvärden för en ändring av <strong>kommun</strong>ens invånarantal och areal som anges i 5 § 1 mom. i<br />
<strong>kommun</strong>indelningslagen. Även de allmänna målen för utvecklingen av <strong>kommun</strong>indelningen, bl.a.<br />
områdenas enhetlighet, måste beaktas.<br />
Enligt 1 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen (1196/1997) utvecklas <strong>kommun</strong>indelningen så att<br />
<strong>kommun</strong>områdenas enhetlighet och samhällsstrukturens funktionsduglighet främjas.<br />
Med områdenas enhetlighet förstås att varje <strong>kommun</strong> bör bestå av ”ett enda område som är så enhetligt<br />
som möjligt” (RP 1997, 12). Kravet på områdenas enhetlighet förutsätter i samtliga fall att den s.k.<br />
Västerkullakilen i Vanda stad ansluts till Helsingfors stad, på det sätt som föreslagits ovan. I följande<br />
granskning har detta beaktats vid bedömningen av förutsättningarna att ansluta delar av <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>s<br />
område till Helsingfors stad.<br />
58
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
ALT 4a och ALT 4b motsvarar inte utvecklingsmålet beträffande områdenas enhetlighet. I ALT 4a förblir<br />
Björnsö en del av <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, utan landförbindelse eller broförbindelse med <strong>kommun</strong>ens<br />
huvudområde. Trafiken till Björnsö skulle gå genom det område som överförs till Helsingfors.<br />
I ALT 4b isoleras Björnsö på samma sätt från <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>s huvudområde och dessutom skulle<br />
Landboområdet gå som en smal kil in i det område som överförs till Helsingfors stad. Området norrifrån<br />
till Landbo skulle i praktiken bilda en enklav som inte kan betraktas som ändamålsenlig med avseende på<br />
områdets enhetlighet. Vägförbindelserna till Landbo skulle gå via Helsingfors stads område.<br />
ALT 1 skulle uppfylla <strong>kommun</strong>indelningslagens krav på områdenas enhetlighet. Inom det område som<br />
avgränsas i alternativet vore det dock inte möjligt att placera det invånarantal som planerats öster om<br />
Helsingfors stads nuvarande gränser, och som på området i sydvästra <strong>Sibbo</strong> enligt denna utredning vore<br />
minst 20 000 invånare. Också planeringen av kollektivtrafikarrangemangen, framför allt<br />
metroförbindelserna, förutsätter inte bara ett tillräckligt stort invånarantal även tillräckligt exakt kunskap<br />
om hur områdets invånarantal kommer att utvecklas.<br />
Sålunda är det inte möjligt att utveckla samhällsstrukturen på ett sätt som främjar områdenas enhetlighet<br />
så att på de områden som överförs från <strong>Sibbo</strong> till Helsingfors bor högst 5 % av <strong>Sibbo</strong>s invånare.<br />
På det område som överförs från Vanda stad till Helsingfors (Västerkullakilen) överskrids inte 5 % av<br />
någondera stadens invånarantal eller 10 % av landarealen.<br />
Alternativen ALT 2 och ALT 3 där nämnda gränsvärden överskrids motsvarar dock utvecklingsmålet<br />
beträffande områdenas enhetlighet.<br />
Förutsättningarna för en delvis sammanslagning som överskrider<br />
gränserna 5 och 10 %<br />
Då det har konstaterats att en delvis sammanslagning kan motiveras men att en ändring inom de gränser<br />
för invånarantalet eller arealen som anges i 5 § 1 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen inte är tillräcklig med<br />
tanke på dessa mål, måste det bedömas om målen kan uppnås genom en mera omfattande delvis<br />
sammanslagning och om i 5 § 2 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen avsedda ”särskilt vägande<br />
förutsättningar” föreligger för en sådan sammanslagning.<br />
Först måste det konstateras att utvecklingen i Helsingforsregionen och huvudstadsregionen är av<br />
betydelse inte bara för området självt utan också för hela landets konkurrenskraft och utveckling. En<br />
utveckling av Helsingfors samhällsstruktur österut och en överföring av de områden som utvecklingen<br />
förutsätter från <strong>Sibbo</strong> och Vanda till Helsingfors kan motiveras särskilt med de grunder i anslutning till<br />
främjande av <strong>kommun</strong>ernas funktionsförmåga och verksamhetens lönsamhet samt förbättrande av<br />
verksamhetsmöjligheterna för näringarna i området som anges i 3 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen. Ändringen<br />
i <strong>kommun</strong>indelningen kan motiveras med avseende på <strong>kommun</strong>erna i hela området och hela landet. På<br />
lång sikt främjar en <strong>kommun</strong>delssammanslagning också ordnandet av service för invånarna i området och<br />
förbättrar levnadsförhållandena i området på det sätt som anges i 3 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen.<br />
Eftersom mer än fem procent av <strong>Sibbo</strong>s befolkning bor på det område som föreslås bli överfört från <strong>Sibbo</strong><br />
till Helsingfors, bör överföringen i enlighet med 5 § 2 mom. i <strong>kommun</strong>indelningslagen kunna motiveras<br />
med särskilt vägande i 3 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen nämnda förutsättningar. Särskilt vägande<br />
förutsättningar kan anses föreligga, eftersom en balanserad utveckling av samhällsstrukturen i Helsingfors<br />
och huvudstadsregionen är nödvändig med tanke på områdets och hela landets utveckling. Sålunda kräver<br />
ett vägande allmänt intresse att <strong>kommun</strong>delssammanslagningen verkställs.<br />
59
<strong>Kommundelssammanslagning</strong> <strong>mellan</strong> <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>, Vanda stad och Helsingfors stad<br />
Enligt 1 § i <strong>kommun</strong>indelningslagen utvecklas <strong>kommun</strong>indelningen så att <strong>kommun</strong>områdenas enhetlighet<br />
och samhällsstrukturens funktionsduglighet främjas. I och med den lagändring som träder i kraft vid<br />
ingången av 2007 skall en <strong>kommun</strong> dessutom bestå av ett pendlingsområde eller någon annan sådan<br />
funktionell helhet som har ekonomiska och på personalresurserna grundade förutsättningar att ansvara för<br />
ordnandet och finansieringen av servicen. De bostads- och arbetsplatsområden som planerats i sydvästra<br />
<strong>Sibbo</strong> och Västerkullaområdet kommer i vart fall att utgöra en del av Helsingfors i samhällsstrukturellt<br />
och funktionellt avseende, varför det är motiverat att även administrativt genomföra planeringen av<br />
markanvändningen, boendet och trafiken som en del av Helsingfors.<br />
Kommunindelningsutredarens förslag beaktar proportionalitetsprincipen, som förutsätter att man inte<br />
ansluter ett större område än vad särskilt vägande förutsättningar kräver. Av denna anledning har<br />
utredaren i sitt förslag stannat för ett mindre område än vad Helsingfors stad har föreslagit. Också<br />
verkningarna för <strong>Sibbo</strong>s invånarantal är betydligt mindre än i Helsingfors stads förslag.<br />
Inom det område som är större än enligt Alternativ 1 finns också <strong>Sibbo</strong> storskog, som besitter betydande<br />
naturvärden. Dess naturvärden utgör en viktig och naturlig utgångspunkt för planeringen. Området för<br />
<strong>Sibbo</strong> storskog kan dock avgränsas endast i samband med planeringen av den framtida<br />
markanvändningen på området. I Helsingfors har man en lång tradition av att anpassa naturvärden som en<br />
del av en tät stadsstruktur.<br />
Vid en ändring i <strong>kommun</strong>indelningen måste man också beakta <strong>kommun</strong>indelningen som regional grund<br />
för invånarnas självstyrelse. Utredaren har i sitt förslag också beaktat att <strong>Sibbo</strong> efter ändringen skall vara<br />
en livsduglig och handlingskraftig <strong>kommun</strong>, ”som har ekonomiska och på personalresurserna grundade<br />
förutsättningar att ansvara för ordnandet och finansieringen av servicen”. I punkt 5.4<br />
Kommunindelningsutredarens förslag behandlas hur ändringen i <strong>kommun</strong>indelningen inverkar på <strong>Sibbo</strong>s<br />
utvecklingsmöjligheter och ekonomi. <strong>Sibbo</strong> kunde bl.a. genom sina egna beslut revidera strukturen i<br />
Tallmo-, Nickby- och Söderkullaområdet.<br />
60
Bilaga 1: <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>s strukturmodell V (Källa: <strong>Sibbo</strong> <strong>kommun</strong>)
VE 3<br />
Bilaga 2. Alternativen 1, 2, 3, 4a och 4b<br />
V<br />
Västerkullakilen<br />
ALT 1 gräns<br />
- 5/10 %<br />
- 759 invånare<br />
-Landbo och delvis Korsnäs utanför<br />
- skolan i <strong>Sibbo</strong><br />
ALT 2 gräns<br />
- 1965 invånare (ALT 1 och ALT 2)<br />
- båthamnen i <strong>Sibbo</strong><br />
- Helsingfors innehav i norr utanför
VE 3<br />
ALT 3<br />
3606 invånare<br />
-Ingman och <strong>Sibbo</strong> å<br />
I <strong>Sibbo</strong>
VE 2<br />
Nykyinen raja<br />
VE 1<br />
VE 3<br />
ALT 4a:<br />
• Björnsö i <strong>Sibbo</strong><br />
• Regeln 5/10 följs,<br />
inverkan 939 invånare
VE 1<br />
Nykyinen raja<br />
VE 2<br />
VE 3<br />
ALT 4b:<br />
• Björnsö i <strong>Sibbo</strong><br />
• Landbokilen uppstår<br />
• 855 invånare<br />
• Regeln 5/10 följs