You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Hemma bra,<br />
borta bäst<br />
text: Josefin Claesson<br />
• bild: Johannes Giotas<br />
Tanya<br />
Stephens<br />
Tre Frågor Till...<br />
Simon<br />
Ohlsson,<br />
sångare i<br />
Silverbullit<br />
Hon är en av de största kvinnliga<br />
artisterna på Jamaica men förmodligen<br />
den enda som älskar semlor.<br />
Tanya Stephens stegar fram till disken på ett<br />
kafé i Göteborg och beställer halvt på svenska,<br />
halvt på patois, en semla.<br />
– Jag älskar semlor, det var en kompis i<br />
Stockholm som först bjöd mig på en.<br />
Hon är dancehalldrottningen som spelat in<br />
sin senaste skiva Sintoxicated i Sverige. Det var<br />
på en fransk musikfestival som folk från ett<br />
svenskt skivbolag fick upp ögonen för henne.<br />
Under ett års tid spelade hon in låtförslag<br />
a capella på sin bandspelare i vardagsrummet.<br />
Dessa skickade hon till Sverige där producenterna<br />
Emil Gotthard och Peter Cartriers gjorde<br />
musiken. Från början var det tänkt att skivan<br />
skulle spelas in på Jamaica, man hade till och<br />
med skickat ner studioutrustning till Kingston<br />
där alltihop fastnade i tullen. Två av högtalarna<br />
har man än idag inte lyckats få hem till<br />
Sverige.<br />
– Kanske har någon glad tullman ett riktigt<br />
högljutt party just <strong>nu</strong>, skrattar Tanya.<br />
Den nya skivan låter mer pop än dancehall<br />
och naturligtvis undrar man om detta nya<br />
sound är anpassat för den västerländska marknaden.<br />
Tanya tycker dock inte att hon blivit<br />
styrd, tvärtom har hennes riktiga, politiska jag<br />
kunnat komma fram i och med detta samarbete.<br />
– Det finns egentligen bara några<br />
ämnen som kan behandlas textmässigt<br />
på Jamaica; sex, Haile Selassie<br />
och hur man ska slå ned bögar,<br />
säger hon med ett skevt leende.<br />
Egentligen tycker Tanya att det<br />
är sorgligt att hon behövde bege sig<br />
ända till Sverige för att kunna göra<br />
en skiva som är samhällskritisk och<br />
inte tvunget behöver anspela på<br />
sex. Hon säger att hon lämnat sin<br />
feminina (läs porriga) sida och blivit<br />
mer medveten.<br />
Om de svenska musikerna har<br />
hon bara gott att säga. När vi pratar<br />
om producenten Emil blir hon<br />
lyrisk.<br />
– Jag har blivit en groupie sedan<br />
jag kom hit, kanske inte så extrem<br />
att jag skulle campa ute...<br />
Hon berättar vidare att svenska<br />
"stjärnor" är mindre uppblåsta än<br />
de jamaicanska. För tillfället är<br />
Andreas Johnson och Daniel<br />
Lemma hennes största favoriter.<br />
– I går när jag hade mitt showcase i<br />
Stockholm kom Andreas och tittade,<br />
nåt sånt hade aldrig hänt<br />
hemma på Jamaica.<br />
I Göteborg infann sig Daniel<br />
Lemma. För vår skull får vi hoppas<br />
att Tanya fortsätter att beundra<br />
Sverige och dess talanger.<br />
Hur känns det att släppa årets<br />
svenska skiva redan i mars?<br />
– Det är förstås fantastiskt kul. Vad ska<br />
man säga? Jättebra. Vi har inte hunnit<br />
ta del av alla reaktioner än. Nästan så<br />
fort som vi hade haft release på skivan<br />
åkte vi ut på den här turnén med<br />
Euroboys och Soundtrack. Men vi är<br />
såklart väldigt nöjda med allting.<br />
Vad är en ”citizen bird”?<br />
– Det är egentligen en fråga till<br />
Andreas. Det har med hans konst att<br />
göra. Men det handlar om urbana<br />
grejer, onda tomtar till exempel. Man<br />
ska nog se hans bilder eller videor för<br />
att det ska vara någon mening med<br />
att förklara.<br />
Kommer det att ta fyra år att göra<br />
nästa skiva också?<br />
– Nej, men den här gången tycker jag<br />
att det var helt befogat. Vi har verkligen<br />
jobbat med varenda låt väldigt<br />
mycket och det tar sin tid att få det<br />
som man vill ha det, men jag har<br />
redan klart för mig att hur nästa ska<br />
vara. Då ska det bara handla om bandet.<br />
Enkelt. Utan en massa referenser.<br />
Något nytt och eget. Som om man till<br />
exempel uteslöt hela England.<br />
Fredrik Eriksson<br />
Meja ner henne<br />
Varför blir man så beklämd och illa till mods när man hör Mejas<br />
hit Hippies in the Sixties? Är det en dålig låt? Ja. Är det en dålig<br />
artist? Ja. Men varför beklämd? Jo, det är något pinsamt svengelskt<br />
över det hela, ungefär som när Stellan Skarsgård ska spela<br />
amerikan.<br />
Inte så att texten är rent grammatiskt grotesk, det är bara<br />
något med anslaget som får mina kräkreflexer att aktiveras. Det<br />
hela låter som om hon har inspirerats av någon damtidningsartikel<br />
om sextiotalsmode. Ni vet ett sånt där skitreportage där nån<br />
tramsjournalisthagga skriver om politiska eller historiska skeenden<br />
och bara hänger upp sig på utanpåverket – som kläder,<br />
utseende eller stil – och ger blanka fan i vad som egentligen<br />
hände. Till exempel beskriva Kennedy-eran genom Jackie<br />
Kennedys Chanel-dräkt: ”och här på Jackies rosa dräkt kan man<br />
se resterna av presidentens hjärna. Mrs Kennedy led av en svår<br />
depression efter mordet på sin make – hur skulle hon få bort<br />
fläckarna?”<br />
”Hippies in the sixties wore flowers in their hair…” Vad fan<br />
vet du om det? tänker jag.<br />
Det är naturligtvis inte ovanligt att svenska artister bygger<br />
sina texter kring engelska klyschor. Roxette har spelat ihop hela<br />
sin förmögenhet på billig skolengelska och uttryck de plockade<br />
upp mellan ciderfyllorna på språkresan till Brighton 1975.<br />
Självfallet är det orättvist att peka ut Meja som Hin Håles<br />
svengelska representant <strong>nu</strong>mmer ett. En snabb genomlyssning<br />
av P3:s Popstadplatta visar att svenska textförfattares engelska<br />
alster ofta är rent ut sagt för jävla kassa – även om själva musiken<br />
genomgående håller internationell klass.<br />
Men det spelar ju inte så stor roll, för i Japan och Tyskland<br />
där Meja och Roxette säljer huvuddelen av sin pappskallemusik<br />
fattar de inte bättre. Klyschor är gut, klyschor säljer i de forna<br />
axelmakterna. Domo Arrigato, idioter!<br />
Och hur intressant är det att hippisarna på sextiotalet hade<br />
blommor i håret egentligen? Vore det inte mer relevant att skriva<br />
om var the flower people är idag, Meja? Feta, medelålders<br />
pundare med grava minnesluckor, ständigt babblande sentimental<br />
goja om sitt jävla revolutionsdecennium. Men deras musik<br />
var bra. Det är inte din, Meja.<br />
Niclas Ekström<br />
petterniclas@penis.com<br />
5<strong>Groove</strong> 3 • 2001