Alexander Wilhelm Bergsten och hans värld
Alexander Wilhelm Bergsten och hans värld
Alexander Wilhelm Bergsten och hans värld
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
nils edling<br />
Mitt huvudsakliga arbete, utom diverse småsysslor,<br />
bestod uti att varje söckendag skjutsa<br />
Herr <strong>Bergsten</strong> till <strong>och</strong> från <strong>hans</strong> kontor vid<br />
Malmskillnadsgatan [ska vara Malmtorgsgatan].<br />
Han åkte då alltid i en ’Dogcart’ d.v.s. en<br />
lätt, enspänd kärra med höga hjul. Själv bodde<br />
han uti en vacker villa med härlig utsikt över<br />
segelleden. Utom de tvenne hästarna hade han<br />
3 stycken väl dresserade fågelhundar, av vilka<br />
en i taget fick följa med på våra åkturer, alltid<br />
springande där bak, mellan de höga hjulen. 94<br />
Prinsen åkte bil, vilket säkert väckte nyfikenhet<br />
1905, men <strong>Bergsten</strong> i sin enspännare<br />
måste också ha varit ett uppseendeväckande<br />
ekipage i full fart förbi Tivoli, över den nya<br />
Djurgårdsbron från Stockholmsutställningen<br />
1897, längs hela Strandvägen med vedskutorna<br />
på ena sidan <strong>och</strong> de burgna byggnaderna på<br />
den andra, via Arsenalsgatan <strong>och</strong> förbi Kungsträdgården<br />
upp till det nya – <strong>och</strong> omstridda<br />
– Operahuset, fram till Gustaf Adolfs torg <strong>och</strong><br />
firman på Malmtorgsgatan. Den tvåhjuliga<br />
vagnen utgjorde helt klart en statussymbol, en<br />
dåtidens sportvagn. 95 Kanske var det <strong>Bergsten</strong><br />
som den iakttagande flanören Hjalmar Söderberg<br />
sett på Djurgårdsbron år 1900, ”den i sin<br />
gummiringade viktoria sorglöst framilande<br />
rentiern”. 96 Huruvida <strong>hans</strong> vagn kom från fabriken<br />
Viktoria är oklart, ett för omvärlden<br />
tydligt tecken på ekonomiskt välstånd var den<br />
i varje fall. Senare slutade <strong>Bergsten</strong> att hålla<br />
egna hästar <strong>och</strong> kusk <strong>och</strong> åkte i stället hyrverk<br />
till <strong>och</strong> från firman varje dag.<br />
Firman efter <strong>Bergsten</strong><br />
Under sitt femtiofemte levnadsår drog<br />
<strong>Bergsten</strong> sig tillbaka. Han sålde firman till<br />
sin kontorschef Fritz Petzold (1867–1933) <strong>och</strong><br />
upphörde med grosshandeln 1909. Petzold<br />
hade arbetat i firman sedan 1886 då han kom<br />
till Sverige från Sachsen, <strong>och</strong> <strong>Bergsten</strong> sålde<br />
alltså till sin äldste medarbetare. 97 Åtminstone<br />
två förklaringar kan anges till affären. För det<br />
första hade <strong>Bergsten</strong> redan förvärvat en ansenlig<br />
förmögenhet som garanterade ekonomiskt<br />
oberoende <strong>och</strong> för det andra sviktade hälsan<br />
en del. <strong>Bergsten</strong> hade börjat få problem med<br />
hörseln <strong>och</strong> balansen. 98 Han sålde uppenbarligen<br />
vid rätt tidpunkt <strong>och</strong> fick bra betalt. Det<br />
framgår av taxeringskalendern. <strong>Bergsten</strong> taxerade<br />
1909 för drygt 100.000 kr, vilket i dag<br />
motsvarar ett ca 40 gånger högre belopp, i<br />
sammanlagd inkomst av arbete, kapital <strong>och</strong><br />
fastigheter. 99 Efter försäljningen av firman investerade<br />
<strong>Bergsten</strong> i ett stenhus mitt i staden<br />
<strong>och</strong> under några få år ägde han fastigheten<br />
Hästskon 2, en fyravåningsbyggnad i hörnet<br />
av Regeringsgatan <strong>och</strong> Hamngatan. På denna<br />
fina adress, huset låg alltså i kvarteret ovanför<br />
Nordiska Kompaniets stora varuhus (uppfört<br />
1913–15), bodde bland annat den italienske<br />
ambassadören greve Costa i en nätt våning på<br />
12 rum med kök <strong>och</strong> förråd. Fastigheten, som<br />
givetvis rymde flera kommersiella lokaler, taxerades<br />
till mer än en halv miljon kr. 100<br />
Under Petzolds tid reducerades verksamhetens<br />
omfattning, <strong>och</strong> i början av tjugotalet<br />
hade firman 30 anställda, varav fem kvinnor<br />
som sysslade med sömnad. 101 Petzold avled<br />
1933 <strong>och</strong> ett år senare ombildades <strong>Bergsten</strong> &<br />
Ernst till ett aktiebolag med änkan Tora Petzold<br />
(1872–1961) <strong>och</strong> hennes båda söner som<br />
intressenter. Verksamheten, som förefaller ha<br />
brottats med en hel del bekymmer, flyttade nu<br />
från city till Hudiksvallsgatan i Vasastan <strong>och</strong><br />
ett kvarter där det redan fanns flera tillverkare<br />
<strong>och</strong> grossister i textilbranschen, <strong>och</strong> i början<br />
av 1950-talet förvärvades bolaget av Bredenberg<br />
& Co, en av sekelskiftets större firmor<br />
med inriktning på bland annat matt- <strong>och</strong> möbeltyger.<br />
102 Med tiden framträdde Bredenbergs<br />
som den ledande detaljisten inom <strong>Bergsten</strong> &<br />
Ernsts nisch underkläder, strumpor, trikåvaror<br />
<strong>och</strong> korsetter. Företaget öppnade 1935 ett<br />
mindre varuhus i hörnet av Drottninggatan<br />
<strong>och</strong> Mäster Samuelsgatan i Stockholm, en<br />
fin funkisbyggnad ritad av Gunnar Asplund<br />
(1885–1940), <strong>och</strong> hade flera filialer runt om i<br />
staden. Bredenbergs förvärv kan ses som ett<br />
led i integrationen av grossist- <strong>och</strong> detaljistleden,<br />
<strong>och</strong> <strong>Bergsten</strong> & Ernst AB fortlevde som<br />
26 a.w. bergsten