TÖNNERSJÖHEDENS FÖRSÖKSPARK . I HALLAND
TÖNNERSJÖHEDENS FÖRSÖKSPARK . I HALLAND
TÖNNERSJÖHEDENS FÖRSÖKSPARK . I HALLAND
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
TöNNERSJöHEDENS FöRSöKSPARK I <strong>HALLAND</strong> 413<br />
2. Ljunghedar.<br />
Ljungheden hade i gamla tider en mycket stor utbredning på Tönnersjöheden<br />
liksom för övrigt var fallet inom många andra delar av Halland. Vegetationskartan<br />
över Tönnersjöheden vid tiden omkring 1890 (tavla I) visar<br />
sålunda, att ungefär hälften av försöksparkens område då intogs av ljunghed.<br />
Av dessa ljunghedarvoro omkring år 1890 de, som hörde till Ågarp, Jonstorp<br />
och Eriksköps utmark, i stor utsträckning trädlösa eller nästan trädlösa,<br />
medan däremot Skällås och Bala ljungmarker mestadels voro glest bevuxna<br />
med tall och björk samt rika på enbuskar. Orsaken till detta förhållande var<br />
att ljungbränningen upphörde något tidigare inom de sistnämnda områdena<br />
än inom de förra. Enligt f. arrendatom på Skällås, J. DANIELssoN, skallljungbränning<br />
icke ha förekommit på Skällås ljungmarker sedan mitten av förra<br />
århundradet utom inom ett område, som ligger väster om Älvasjöns södra del<br />
mellan parallellerna 7 och 9 och sträcker sig c:a soo m inåt landet, vilket område<br />
genom vådeld avbrändes år 1862. Denna sistnämnda brand var dock av<br />
allt att döma ganska lindrig, enär flera inom området före branden befintliga<br />
tallar överlevde densamma och gåvo upphov till ny föryngring, bl. a. det i<br />
det föregående omnämnda tallbeståndet inom fig. 21 (se tavla I).- När ljungbränningen<br />
definitivt upphörde inom Ågarp- och Jonstorps-delama av försöksparken<br />
har jag ej lyckats utröna. Mycket talar för att det var på slutet av<br />
1870-talet. På Eriksköps utmark pågick dock ljungbränning ända till omkring<br />
sekelskiftet, om man undantar vissa smärre partier, vilka varit skonade från<br />
br:änning sedan mitten av 18oo-talet.<br />
Anledningen till att ljungbränning pågick så länge inom större delen av<br />
Eriksköps utmark var den, att ägaren till Eriksköp höll ett mycket stort antal<br />
får å dessa marker och var tvungen att bränna av den äldre, för bete otjänliga<br />
ljungen för att främja uppkomsten av ny späd ljung och förbättra gräsväxten.<br />
Genom de barrträdskulturer (se tab. 4 i kap. 3), som sedan slutet av förra<br />
århundradet utförts å Ågarps, Jonstorps och Skällås ljungmarker-liksom<br />
senare å Bala och Eriksköps utmark efter statens förvärv av dessa fastigheter<br />
åren 1900 resp. 1910 -har ljunghedsarealen minskat i mycket hög grad.<br />
Inom försöksparken träffas sålunda för närvarande endast helt små områden<br />
med ljunghedsvegetation, och dessa äro företrädesvis att finna i norra delen<br />
avEriksköps utmark. Men även där håller ljungheden på att förlora mycket<br />
av sin ursprungliga karaktär, sedan bränningen upphört.<br />
De ljunghedar, som ännu finnas kvar på Eriksköps utmark, äro av enrik<br />
typ samt glest tall- och björkbevuxna. En god illustration av dessa ljunghedssamhällen<br />
lämna vidstående bilder, fig. 39 och 40, samt efterföljande vegetationsanalys.<br />
Glest tall- och björkbevuxen en-rik ljunghed. Provyta 40 inom nordöstra<br />
delen av Eriksköps utmark. (Ant. utförd 17/ 10 1930.)