TÖNNERSJÖHEDENS FÖRSÖKSPARK . I HALLAND
TÖNNERSJÖHEDENS FÖRSÖKSPARK . I HALLAND
TÖNNERSJÖHEDENS FÖRSÖKSPARK . I HALLAND
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
460 CARL MALMSTRöM<br />
överlagras närmare torvmarkens strävder mot fastmarken av starrtorv, i<br />
vilken bladvass (Phragmites) ofta ingår rikligt, varpå följer högförmultnad<br />
torv, dytorv, med i regel stor förekomst av ved- och barkrester av al och björk<br />
(s. k. }>lövkärrtorv}>). På detta sistnämnda lager kommer slutligen ett mäk- ·<br />
tigt skikt av Sphagnum-torv med tuvdun- (Eriophorum vaginatum) rester,<br />
nående ända upp mot markytan. Torven inom detta skikts undre delar är<br />
tämligen väl förmultnad, men högre upp endast obetydligt förmultnad. -Inom<br />
torvmarkens centralpartier saknas dock torvbildningar av starrtorv- och dytorv-typ,<br />
och i stället träffas mellan gyttjelagret och det egentliga Sphagnumtorvlagret<br />
en vattenlins, i vilken vitmoss- och starr-rester endast förekomma<br />
spridda.<br />
Profil E (fig. 53) genom Övre Långemosse har i huvudsak en med föregående<br />
profil analog byggnad. Vattenlins saknas emellertid.<br />
Profilerna C och F (fig. 54 och 55), vilka genomskära torvmarkerna 68<br />
och 7I, ha båda som bottenlager en mäktig bädd av dytorv, i vilken på många<br />
ställen al- och björkrester, särskilt i form av bark och ved, allmänt förekomma.<br />
Dessa dytorvlager överlagras inom profil F:s av ljung-tuvdunvegetation intagna<br />
delar av Sphagnum-torv med tuvdunrester samt inom profilens starrmossintagna<br />
delar av vitmossrik starrtorv. Inom profil C överlagras den på<br />
al- och björkrester rika dytorven inom profilens med ljung-tuvdunvegetation<br />
bevuxna delar ävenledes av Sphagnum-torv med tuvdunrester, men inom profilens<br />
sumpskogsklädda delar går dytorven ända upp mot markytan eller<br />
också är markytan endast täckt av ett några få cm mäktigt vitmosstäcke,<br />
som dock här är tydligt råhumusartat.<br />
Profil G (fig. 56) genom Rökakärret (=torvmark 77), vilken profilger en<br />
god bild av byggnaden av de å försöksparken så vanliga sumpskogsmarkerna<br />
nedanför källor, har i sina nedersta mot mineralgrunden gränsande delar<br />
dytorv, i vilken al- och björkrester flerstädes ingå i stora mängder. Denna<br />
dytorv överlagras av antingen lucker, råhumusartad dytorv eller av Sphagnuminblandad<br />
starrtorv. Dessa lager, som nå markytan, äro dock i regel helt tunna,<br />
oftast endast ett par dm.<br />
Torvmarkernas utvecklingshistoria.<br />
Av de växtrester, som uppbygga eller ingå i torvmarkernas olika lager,<br />
kan man bilda sig en uppfattning om de stora dragen i Tönnersjöhedens torvmarkers<br />
utvecklingshistoria. Genom förekomsten av gyttja med näckrosfrön<br />
och Patamogeton-frukter i bottenlagren av de torvmarksavsnitt, genom<br />
vilka profilerna D och E gå, framgår sålunda att Långemosse ursprungligen<br />
måste ha utvecklats ur sjöbildningar. Detta synes dock ej ha varit fallet med<br />
försöksparkens övriga stratigrafiskt och paleontologiskt undersökta torv-