Fotröta hos får – en kartläggning av hur olika länder hanterar ... - SLU
Fotröta hos får – en kartläggning av hur olika länder hanterar ... - SLU
Fotröta hos får – en kartläggning av hur olika länder hanterar ... - SLU
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
utföras <strong>av</strong> någon som är utbildad eller godkänd <strong>av</strong> ”Departm<strong>en</strong>t of Agriculture<br />
and Food” t.ex. ”footrot contractors”. Om djurägar<strong>en</strong> istället väljer att kontrollera<br />
virul<strong>en</strong>t fotröta behandlas besättning<strong>en</strong> med vaccination, antibiotika och fotbad.<br />
Friförklaring i besättningar som följer <strong>en</strong> kontrollstrategi kan ske när besättning<strong>en</strong><br />
har varit fri vid två på varandra efterföljande inspektioner, utan fotbad inom två<br />
månader före kontroll eller allmän antibiotika eller vaccination tolv månader före<br />
kontroll (Morcombe, 2008b).<br />
I WA anses d<strong>en</strong> viktigaste smittkällan vara inköp <strong>av</strong> smittade individer. För att<br />
förhindra att smittan kommer in i <strong>en</strong> besättning, rekomm<strong>en</strong>deras <strong>en</strong>dast inköp <strong>av</strong><br />
livdjur från friförklarade besättningar. Djurägar<strong>en</strong> kan kräva att säljar<strong>en</strong> har ett<br />
”National sheep health statem<strong>en</strong>t”. Det rekomm<strong>en</strong>deras att alla inköpta djur hålls i<br />
karantän och först släpps in i d<strong>en</strong> övriga besättning<strong>en</strong> efter vår<strong>en</strong>, eftersom vår<strong>en</strong><br />
är d<strong>en</strong> period då risk<strong>en</strong> för smittspridning<strong>en</strong> är som störst. Djurägarna uppmanas<br />
att stängsla in markerna, så att smittade individer utifrån inte kan komma in i<br />
besättning<strong>en</strong>. Om djurägarna tar med sig <strong>får</strong> till <strong>en</strong> boskapsmarknad måste dessa<br />
kontrolleras hemma och sedan vid ankomst till marknad<strong>en</strong>. Alla <strong>får</strong> som är fuktiga<br />
eller rodnade i klövspalthud<strong>en</strong> nekas tillträde. Om djurägar<strong>en</strong> tar tillbaka egna <strong>får</strong><br />
från marknad<strong>en</strong>, rekomm<strong>en</strong>deras att dessa behandlas som inköpta djur för<br />
säkerhets skull. Det finns särskilda föreskrifter som reglerar införsel <strong>av</strong> livdjur<br />
från andra delstater (Morcombe, 2008b).<br />
Nepal<br />
På 1960-talet kom de första rapporterna om fotröta i Nepal (ACIAR, 2001). Innan<br />
sjukdom<strong>en</strong> hade diagnostiserats så hade många djur hunnit bli smittade och<br />
virul<strong>en</strong>t fotröta hade blivit <strong>en</strong>demisk. En bidragande orsak till d<strong>en</strong> snabba<br />
spridning<strong>en</strong> i Nepal, anses vara att <strong>olika</strong> besättningar <strong>av</strong> <strong>får</strong> och getter betar på<br />
gem<strong>en</strong>samma betesmarker i berg<strong>en</strong> under sommar<strong>en</strong>. Under vintern hålls <strong>får</strong> och<br />
getter nere i byarna (Egerton et al, 2002).<br />
I mitt<strong>en</strong> <strong>av</strong> 1970-talet inleddes <strong>olika</strong> kontrollprogram för att förhindra fortsatt<br />
spridning <strong>av</strong> sjukdom<strong>en</strong>. Smittade besättningar id<strong>en</strong>tifierades, klövklipptes och<br />
behandlades med fotbad och ibland med antibiotika (ACIAR, 2001) och<br />
kommersiella vacciner (Egerton et al, 2002). I två <strong>olika</strong> områd<strong>en</strong> misslyckades<br />
kontroll<strong>en</strong> <strong>av</strong> sjukdom<strong>en</strong> med årlig<strong>en</strong> återkommande sjukdomsutbrott, framförallt<br />
i samband med förflyttning <strong>av</strong> djur upp i berg<strong>en</strong>.<br />
I början <strong>av</strong> 1990-talet var problem<strong>en</strong> stora i västra Nepal (Egerton et al, 2002).<br />
Djurägarna upplevde att det var svårt att förflytta besättningarna eftersom många<br />
individer haltade och dessutom var dödlighet<strong>en</strong> i dessa besättningar högre än<br />
normalt. <strong>Fotröta</strong> upplevdes som ett större problem än mul- och klövsjuka<br />
(ACIAR, 2001). Det visade sig vara mycket svårt att fullständigt få kontroll över<br />
fotröta, med gem<strong>en</strong>samma betesmarker i berg<strong>en</strong>, svårigheter att id<strong>en</strong>tifiera<br />
kroniska smittbärare och med att fånga in sjuka djur som strövade fritt i berg<strong>en</strong><br />
(Egerton et al, 2002). I Nepal är varje <strong>får</strong> och get mycket värdefull och därför<br />
fanns äv<strong>en</strong> ett stort motstånd bland djurägarna att slå ut sjuka individer (ACIAR,<br />
2001).<br />
Under 1990-talet startades två projekt <strong>av</strong> Australian C<strong>en</strong>tre for International<br />
Agricultural Research (ACIAR), som samarbetsprojekt mellan forskare från<br />
17