Bostadsbeståndets inneklimat - Boverket
Bostadsbeståndets inneklimat - Boverket
Bostadsbeståndets inneklimat - Boverket
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Urban Norlen<br />
Kjell Andersson<br />
<strong>Bostadsbeståndets</strong> <strong>inneklimat</strong>
<strong>Bostadsbeståndets</strong><br />
<strong>inneklimat</strong><br />
Urban Norlén (red)<br />
Statens institut for byggnadsforskning, Gävle<br />
Kjell Andersson (red)<br />
Yrkes- och miljömedicinska kliniken, Regionsjukhuset,<br />
0rebro
Statens instinit för byggnadsforskning bedriver kontinuerlig forskning<br />
och hgsiktig kunskapsuppbyggnad med inriklning mot:<br />
boende, bostadsförsörjning och bostadspolitik,<br />
- planering och styrning av markanviindning, byggande och förvaltning,<br />
byggnad& och byg~adsmaterials tekniska egenskaper.<br />
- klimat- och installationsfrågor sarnt energihushallning.<br />
Forskningen k Mde samhallsvetenskapligt och tekniskt-natwetenskapligt<br />
inriktad. Många forskningsprojekt utnyttjar metoder och traditioner från<br />
flera olika vetenskaper.<br />
Pwende och avslutade forskningsprojekt samt vissa andra aktiviteter<br />
dokumenteras bl a i form av forskningsrapporterbmh reports. Dessa<br />
ges ut i hrA skriftserier, en för samhälis- och beteendevetenskap med beteckningen<br />
SB sarnt en för teknik och naturvetenskap med beteckningen<br />
TN. I bada serierna publiceras skrifter pil engelska, research reports.<br />
Forskningsrapporterna v2nder sig i huvudsak till forskare och experter.<br />
FörfattarenlfOrfaUarna ansvarar f6r innehaet.<br />
O Statens institut<br />
för byggnadsforskning<br />
ISBN 91-71 11-055-0<br />
ISSN 0284-6713<br />
Exeilan Grafiska<br />
Gavle Apni 1993
Referat<br />
En landsomfattande undersökning har genomförts under åren 1991-92 av <strong>inneklimat</strong>et<br />
i våra bostäder (ELIB-undersökningen). Nästan 20 000 svenskar, som<br />
bor i drygt 3300 sma- och flerbostadshus, har besvarat frågor om hur de upplever<br />
<strong>inneklimat</strong>et och om de besväras därav. Noggranna undersökningar har utförts<br />
av drygt 1100 av dessa ca 3300 hus. Tekniska uppgifter insamlades via<br />
besiktningar och mätningar av ventilation, innetemperatur, fukt, luftens<br />
föroreningsniva och radon.<br />
Undersökningen visar, att det finns betydande <strong>inneklimat</strong>problem i våra hus.<br />
B1 a erhölls följande resultat:<br />
- ventilationen är lag och ligger under ventilationsnormen (0,35 liter<br />
per sekund och kvadratmeter) i fyra av fem smilhus och i ungefar<br />
häiften av lägenheterna i flerbostadshusen,<br />
- luften är torr (mindre än 30% RF) i mer än en tredjedel av<br />
lägenheterna i flerbostadshusen,<br />
- formaldehydhalten är lag jämfört med rekommenderade maxvärden,<br />
- radonhalten är högre än gränsvärdet for befintlig bebyggelse (400<br />
Bq/m3 radonhalt motsvarande 200 Bq/m3 radondotterhalt) i 70 000 -<br />
120 000 smilhus och 20 000 - 80 000 lägenheter i flerbostadshusen,<br />
- allergiker och de boende i nya och stora flerbostadshus besväras mest<br />
av <strong>inneklimat</strong>brister, och<br />
- mellan 600 000 och 900 000 människor utsätts för <strong>inneklimat</strong> som kan<br />
paverka hälsan och välbefinnandet<br />
I det fortsatta arbetet kommer samband mellan upplevda besvär och uppmätt<br />
<strong>inneklimat</strong> att analyseras nämare.
Abstract<br />
A nation-wide survey of indoor climate in Swedish residential buildings has<br />
been carried out (the ELIB study). Almost 20 000 residents in more than 3 300<br />
single- and multi-family houses have participated in a postal questionnaire<br />
survey. Detailed technical inspections on site and indoor climate measurements<br />
have also been carried out in a sub-sample consisting of more than 1 100<br />
single- and multi-family houses. The measurements include ventilation rates,<br />
indoor temperatures, relative humidity of indoor air, and levels of<br />
fomaldehyde, volatile organic compounds and radon.<br />
The survey gives strong evidence that Sweden is confronted with health<br />
problems related to indoor climate which affects many residents. Some of<br />
the findings of the survey are:<br />
l. The ventilation rate is low. A majority of the single-family houses and<br />
about half of the apartments in multi-family houses have ventilation rates<br />
below the prescribed rate (0,35 lims per second and m2 corresponding to 0,5<br />
air changes per hour).<br />
2. The indoor temperature has increased during the last I0-year period and<br />
is now on the average 20,9 "C in single-family houses and 22,2 "C in multifamily<br />
houses.<br />
3. The indoor air is dry (less than 30% relative humidis)) in about one<br />
third of the apartments in multi-family buses. The most common complaint on<br />
the indoor climate in multi-family houses is "dry air". In about one fifth of<br />
the single-farnily houses, the relative humidity of the indoor air is above 45%<br />
dunng the winter season which is supposed to increase the risk for mite<br />
exposure.<br />
4. The leve1 of formaldehyde is low. It is we11 below recommended<br />
maximum values in all investigated houses, but may still be initating to<br />
sensitive persons.<br />
5. The radon level is higher than prescribed for existing buses (400<br />
Bqlm3) in 70 000 - I20 000 single-farnily houses and in 20 000 - 80 000<br />
apartments in rnulti-jämily houses.<br />
6. Persons suffering from allergies (or allergy-like symtoms) and residents<br />
in large new multi-jämily buses cornplain more than other residents about<br />
indoor climate.<br />
7. Between 600 000 and 900 000 persons reside in dwellings with an indoor<br />
climate which affects health and well-being.<br />
Relationships between perceived and measured indoor climate are cumntly<br />
being analyzed.
Förord<br />
Denna undersökning är den första landsomfattande studien av <strong>inneklimat</strong>et i<br />
våra bostäder. Den har utförts av Statens institut för byggnadsforskning (SIB)<br />
i samarbete med Yrkes- och miljömedicinska kliniken i Chebro (YMK) och Statens<br />
stralskyddsinstitut (SSI).<br />
Arbetet har bedrivits inom ramen för forskningsprogrammet ELIB (ELhushallning<br />
I Bebyggelsen) pil uppdrag av davarande Bostadsdepartementet, Byggforskningsrildet<br />
och Statens energiverk. Delar av forskningsarbetet har finansierats via<br />
ordinarie budget vid SIB, YMK och SSI. Vid avvecklingen av Bostadsdepartementet<br />
och Statens energiverk ersattes dessa uppdragsgivare med Näringsdepartementet<br />
respektive Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK).<br />
Forskningsprogrammet ELIB består fönitom föreliggande projekt "<strong>Bostadsbeståndets</strong><br />
<strong>inneklimat</strong>" av tvil andra projekt "<strong>Bostadsbeståndets</strong> tekniska egenskaper"<br />
och "Energihushilllningspotentialer i bostadsbeståndet". Resultat från<br />
de tv8 andra ELIB-projekten redovisas i separata rapporter.<br />
Nästan 20 000 svenskar, som bor i drygt 3300 sma- och flerbostadshus, har<br />
besvarat frågor om hur de upplever <strong>inneklimat</strong>et och om de besväras därav.<br />
Dessutom har noggranna undersökningar genomförts i drygt 1100 hus. Tekniska<br />
uppgifter har insamlats via besiktningar och mätningar. För kontroll och<br />
validering av de använda metoderna har ett antal laboratorie- och fdtmätningar<br />
utförts. Undersökningens olika delar har ocksil diskuterats vid<br />
seminarier inom och utom institutet.<br />
Det nya i denna undersökning i forhåilande till tidigare undersökningar är,<br />
att dels har uppgifter insamlats för ett slumpmässigt urval av bostadshus som<br />
gör det möjligt att dra generella slutsatser om hela bostadsbeståndet, dels<br />
har enkäter, intervjuer, besiktningar och tekniska mätningar utforts i ett och<br />
samma urval av bostadshus.<br />
Denna uppläggning har givit oss unika möjligheter till redovisningar som kan<br />
berika <strong>inneklimat</strong>diskussionen. Pil grund av undersökningens stora omfattning<br />
har vi varit restriktiva när de gallt vilka uppgifter som insamlats och vika<br />
analyser som genomförts för denna första sammanfattande redovisning.<br />
Vi har i denna redovisning valt att beskriva det tekniskt uppmätta <strong>inneklimat</strong>et<br />
och hur det upplevs i olika delar av bostadsbeståndet. Sambandsanalyser<br />
mellan det tekniskt uppmätta och det av de boende upplevda <strong>inneklimat</strong>et kommer<br />
att redovisas i annat sammanhang.<br />
Rapporten innehåiler bilde en beskrivning av <strong>inneklimat</strong>et och vilka metoder som<br />
använts för att utforma denna beskrivning. För att underlätta läsningen har<br />
många statistiska metodavsnitt skivits ut med s k mikro-stil. Dessa avsnitt<br />
kan saledes hoppas över av den som inte vill tränga in i de statistiskttekniska<br />
detaljerna.
Ett stort antal personer har varit engagerade i ELIB-undersökningens olika<br />
arbetsmoment. Bilden är tagen vid ett arbetsmöte i projektet<br />
Följande personer har p& ett avgörande satt bidragit till undersökningens<br />
genomförande:<br />
1. Planering av urvalet, konstruktion av viktsystem för generalisering av<br />
resultat och statistiska analyser har utförts av Hans Högberg och Urban Norlén<br />
vid SIB.<br />
2. Urvalet av fastigheter från fastighetstaxeringsregistret har utförts av<br />
Kenny Pettersson vid Statistiska centralbyrån i Örebro.<br />
3. Urvalet av hus p& fastigheterna har uforts av Inger Fagerlund, Barbro<br />
Larsson och Kjell Andersson vid Yrkesmedicinska kliniken i Örebro. Dessa<br />
personer har ocksa utfört enkatundersökningar tillsammans med Ewa Rinde,<br />
Ingegerd Sterley och Elisabeth Wickström vid SIB.<br />
4. Fäitarbetet i den kombinerade besiktnings- och matundersökningen har<br />
utförts av 17 för undersökningen speciellt utbildade konsulter med Nikolaj<br />
Tolstoy vid SIB som projektledare och ansvarig for besiktningsundersökningen<br />
och CarlAxel Boman vid SIB som ansvarig för matundersökningen.<br />
5. Granskningar och rättningar i de av konsulterna ifyllda besiktningsprotokollen<br />
har utförts av Fredrik Hegrelius, Martin Janson, Heléne Johansson,<br />
Sune Liljedahl, Erik Nordenskiöld och Elisabeth Wikström vid SIB.<br />
6. Datorprogram for inläsning och logiska kontroller av besiktningsuppgifter<br />
har utarbetats av Jim Nilsson vid SIB.<br />
7. Ventilations-, temperatur- och fuktmatresultaten har analyserats av<br />
Anita Eliasson, Lilian Nyberg och CarlAxel Boman vid SB.<br />
8. Radonmatresultaten har analyserats av Hillevi Giertz, Hans Mellander,<br />
Lars Mjönes och Gun Astri Swedjemark vid Statens strålskyddsinstitut.<br />
9. Resultaten från mamingama av flyktiga organiska ämnen, inklusive<br />
formaldehyd, har analyserats av Rigmor Fredriksson, Lennart Jansson, Sibylla<br />
Robertsson, Göran Stridh och Lisbet Viklund vid Yrkes- och miljömedicinska<br />
kliniken i Örebro.
10. Kontrollbesiktningar av ett 90-tal smii- och flerbostadshus har utförts<br />
av Gösta Andersson vid SIB.<br />
1 1. Kompletterande innekiimatmatningar har utförts vid Matenheten för energi<br />
och <strong>inneklimat</strong> vid SIB av Ragnvald Pelttari, Pär Nordström, Stig Skogberg och<br />
Jörgen Sundberg med den senare som ansvarig.<br />
12. Metoden för ventilationsmatning har utvecklats vid SIB av Hans Stymne,<br />
Anita Eliasson och CarlAxel Boman.<br />
13. Metoden för temperaturmätning har utvecklats av CarlAxel Boman vid SIB i<br />
samarbete med Mitec AB i Säffle.<br />
14. Metoden för fuktmatning har utvecklats av Peter Norberg och Hans Stymne<br />
vid SIB.<br />
15. Metoden för skattning av frekvensfunktioner for <strong>inneklimat</strong>faktorer har<br />
utvecklats av Tommy Waller vid SIB.<br />
16. Datorprogram for bearbetning av mätvärden har utarbetats av Britt Marie<br />
Jonsson vid SIB.<br />
I projektet har under arbetets gang aven Per Danielsson vid SIB, Sara Ribacke<br />
som projektanställd vid SIB och Jonny Kronvall vid Technergo AB i Lund<br />
deltagit. Birgitta Berglund vid Stockholms universitet, Thomas Lindvall vid<br />
Karolinska institutet i Stockholm samt David Wyon och ett antal andra<br />
medarbetare vid SIB har tillfört projektet värdefulla synpunkter.<br />
Referensgmppen till forskningsprogrammet ELIB har bestatt av följande<br />
personer:<br />
Randal Bowie<br />
Arne Elmroth<br />
Jan Lagerström<br />
Anders Lewald<br />
Paul Lindroth<br />
Thomas Lindvall<br />
Zofia Gonera-Lublin<br />
Jan Oscarsson<br />
Ove Pettersson<br />
Kerstin Wennerstrand<br />
Karin Widegren-Dafgård<br />
Närings- och teknikutvecklingsverket<br />
Lunds tekniska högskola<br />
Byggforskningsrildet, Stockholm<br />
Närings- och teknikutvecklingsverket<br />
<strong>Boverket</strong>, Karlskrona<br />
Karolinska institutet, Stockholm<br />
Närings- och teknikutveckiingsverket<br />
Näringsdepartementet<br />
Lunds tekniska högskola<br />
Näringsdepartementet<br />
Vattenfall, Stockholm<br />
Till samtliga som gjort det möjligt att genomföra projektet riktas ett varmt<br />
tack. Vårt tack riktas ocksa till alla fastighetsägare och lägenhetsinnehavare<br />
som latit oss använda husen i undersökningen, skickat tillbaka de matare som<br />
satts upp av besiktningsmännen och som tagit sig tid att svara pa friigoma i<br />
enkätformulären om sitt <strong>inneklimat</strong>.<br />
Gävle och &bro i april 1993<br />
Urban Norlén och Kjell Andersson
Innehåll<br />
Sida<br />
Sammanfattning<br />
1 Undersökningens bakgrund<br />
2 Undersökningens genomförande<br />
Definition av <strong>inneklimat</strong><br />
Undersökningens syfte<br />
Undersökta populationer<br />
Undersökningens uppläggning<br />
Urvalen av bostadshus och boende<br />
Enkat om <strong>inneklimat</strong>et<br />
Besiktningar av husen<br />
Matning av <strong>inneklimat</strong>et<br />
Generalisering av resultat<br />
Provundersökningar och kompletterande studier<br />
3 Bostadsbestandets tekniska egenskaper<br />
3.1 Allmän beskrivning av bostadsbestandet<br />
3.2 <strong>Bostadsbeståndets</strong> byggnadstekniska egenskaper<br />
3.3 <strong>Bostadsbeståndets</strong> installationstekniska egenskaper<br />
4 Utgangspunkter för beskrivningen<br />
5 Upplevt <strong>inneklimat</strong><br />
5.1 Allergier och överkänslighet<br />
5.2 Upplevt <strong>inneklimat</strong> i bostadsbeståndet<br />
5.3 Upplevt <strong>inneklimat</strong> i olika befolkningsgrupper<br />
5.4 Diskussion<br />
6 Ventilation<br />
6.1 Mätmetod (Hans Stymne och CarlAxel Boman)<br />
6.2 Ventilationen i bostadsbeståndet<br />
6.3 Ventilationen i olika husgrupper
Sida<br />
7 Innetemperatur<br />
7.1 Mätmetod (CarlAxel Boman)<br />
7.2 Innetemperaturen i bostadsbeståndet<br />
7.3 Innetemperaturen i olika husgrupper<br />
8 Luftens fuktighet<br />
8.1 Mätmetod (Peter Norberg och Hans Stymne)<br />
8.2 Luftens fuktighet i bostadsbeståndet<br />
8.3 Luftens fuktighet i olika husgrupper<br />
9 Formaldehyd och andra flyktiga organiska ämnen<br />
(Göran Stridh, Rigmor Fredriksson, Lennart Jansson,<br />
Sibylla Robensson och Lisbet Viklund)<br />
9.1 Matmetoder<br />
9.2 Formaldehydhalter i bostadsbeståndet<br />
9.3 Halter av flyktiga organiska ämnen i bostadsbeståndet<br />
9.4 Formaldehyd- och VOC-halter i olika husgrupper<br />
9.5 Diskussion<br />
10 Radon<br />
(Gun Astri Swedjemark, Hans Mellander och Lars Mjönes)<br />
10.1 Mätmetod<br />
10.2 Radonhalternas medelvärden och fördelningar<br />
10.3 Analys av radonhalten i olika husgmpper<br />
10.4 Radonhalten och gränsvärden - rekommendationer<br />
10.5 Slutsatser<br />
11 Sammanfattande diskussion<br />
1 1.1 Inledning<br />
11.2 Inneklimatproblemets storlek - utifran de tekniska<br />
mätningarna<br />
11.3 Inneklimatproblemets storlek - utifrån de boendes<br />
rapporterade upplevelser<br />
11.4 Uppmätt och upplevt <strong>inneklimat</strong><br />
11.5 "Sjuka hus" - problemet<br />
1 1.6 Avslutning<br />
Referenser
Sammanfattning<br />
Rapporten beskriver <strong>inneklimat</strong>et i våra bostäder. Den grundar sig pa resultat<br />
från en landsomfattande enkät-, besiktnings- och mätundersökning som genomförts<br />
under b n 1991 och 1992. Med hjälp av frageformulär har nästan 20 000<br />
boende i ca 3 300 smil- och flerbostadshus redovisat egna erfarenheter och<br />
upplevelser av <strong>inneklimat</strong>et. Besiktningar och mätningar i drygt 1 100 av dessa<br />
bostadshus har gett en teknisk beskrivning av <strong>inneklimat</strong>et.<br />
Undersökningen ger ett underlag för bedömningar av vilka <strong>inneklimat</strong>brister som<br />
föreligger i bostadsbeståndet, var dessa finns och storleken av dessa brister<br />
i olika delar av bostadsbestandet och bland olika befollmingsgrupper. Följande<br />
generella slutsatser om <strong>inneklimat</strong>et i det svenska bostadsbeståndet har<br />
dragits:<br />
Ventilationen är lag i svenska bostäder<br />
Ventilationen i fyra av fem smAhus och i ungefir hälften av lägenheterna i<br />
flerbostadshusen uppfyller inte ventilationsnormen (0,35 liter per sekund och<br />
m2 motsvarande 0,5 luftomsättningar per timme). Ventilationen är lägst i<br />
självdragsventilerade hus. Numera byggs husen sannolikt tätare än tidigare,<br />
men detta kompenseras av att allt fler bostäder försetts med mekanisk<br />
ventilation.<br />
Innetemperaturen har stigit under den senaste 10-arsperioden<br />
Innetemperaturen är i genomsnitt 20,9 "C i småhusen och 22,2 "C i flerbostadshusen.<br />
Den har stigit med ca 0,5 "C i hade sma- och flerbostadshusen under den<br />
senaste 10-årspenoden.<br />
Torr luft i mer an en tredjedel av lägenheterna i flerbostadshus<br />
Det vanligaste klagomålet p3 <strong>inneklimat</strong>et i flerbostadshusen, speciellt de<br />
stora och nya flerbostadshusen, är upplevelsen av torr luft. Undersökningen<br />
visar att mer än en tredjedel av alla lägenheter i flerbostadshus har ganska<br />
lag luftfuktighet (relativa luftfuktigheten mindre än 30%). I vart femte smahus<br />
är luftfuktigheten under vintersäsongen dock över 45%, vilket anses öka<br />
risken for förekomst av allergiframkallande kvalster.
Formaldehydhalten är lag<br />
Formaldehyd i inomhusluften har tidigare identifierats som ett hälsoproblem.<br />
Denna undersökning visar, att formaldehydhalten ligger långt under sAväi<br />
Socialstyrelsens riktvärde som WHOs rekommenderade maxvärde i alla undersökta<br />
hus och är i ett internationellt perspektiv lag. I framför allt småhusen<br />
förekommer emellertid formaldehydhalter som kan verka irriterande for särskilt<br />
känsliga personer.<br />
Radonhalten ar högre an gränsvärdet för befintlig bebyggelse<br />
i 90 000 - 200 000 bostäder<br />
Radonhalten är högre än gränsvärdet 400 Bq/m3 (motsvarande radondotterhalten<br />
200 Bq/m3) i 70 000 - 120 000 småhus och 20 000 - 80 000 lägenheter i flerbostadshus<br />
enligt Stråiskyddsinstitutets beräkningsmetod. Radonhalten är högre<br />
än nybyggnadsvärdet 140 Bq/m3 (motsvarande radondotterhalten 70 Bq/m3) i tre<br />
gånger sa stor utsträckning.<br />
De radonkrav, som infördes 1980, har haft effekt pA hus byggda efter 1980.<br />
Relativt höga radonhalter uppmättes i större utsträckning - liksom i tidigare<br />
undersökningar - i hus byggda med blAbetong, i hus med självdragsventilation<br />
som i allmänhet har lag ventilation, i kallarförsedda småhus, i lägenheter pA<br />
bottenplan i flerbostadshus och i hus som ligger i mellersta Sverige.<br />
Allergiker och de boende i nya och stora flerbostadshus besvaras<br />
mest av <strong>inneklimat</strong>brister<br />
Upplevelsen av <strong>inneklimat</strong>et hänger i stor utsträckning samman med husens<br />
egenskaper (hustyp, husstorlek, byggår) och med de boendes egenskaper (kön,<br />
ålder och allergi).<br />
Trots betydande <strong>inneklimat</strong>brister har de som bor i smAhus f8 klagomill pil<br />
<strong>inneklimat</strong>et. Nya och stora flerbostadshus uppvisar de högsta frekvenserna<br />
av klagomal pA <strong>inneklimat</strong>et. Man klagar där framför allt pa torr luft, drag,<br />
instängd "dalig" luft, buller samt damm och smuts. Kvinnor besväras mer av<br />
brister i <strong>inneklimat</strong>et än män. Allergiker har tre till fyra gånger högre<br />
frekvens av symtom från ögon, nasa och hals än övriga.<br />
Mellan 600 000 och 900 000 människor utsätts för <strong>inneklimat</strong> som kan<br />
paverka hälsan och välbefinnandet<br />
En första bedömning, väsentligen baserad pil rapporterade bostadsrelaterade<br />
symtom och uppmätta radonhalter anger, att mellan 600 000 och 900 000<br />
människor utsätts för <strong>inneklimat</strong> som kan paverka hälsan och välbefinnandet,
Undersökningens bakgrund<br />
Bostadsstandarden har aldrig varit sa hög som i dag. För mindre än 100<br />
sedan var trångboddhet och kalla, dragiga bostäder en bister ~alitet för<br />
många svenskar. Inte heller fanns tillgång till rinnande vatten och fungerande<br />
avloppssystem, som vi i dag ser som självklarheter. I dessa bostadsmiljöer<br />
skapades förutsätmingar för spridning av infektionssjukdomar och andra halsoproblem.<br />
Bostadsbeståndet har sedan dess genomgatt en enastaende utveckling bade<br />
utrymmes- och komfortmässigt. Pil 1970-talet började emellertid hälsoproblem av<br />
ny karaktär att uppmärksammas i bostäderna. Utmärkande var att hälsoproblemen<br />
företrädesvis uppträdde i ny- eller ombyggda hus och uppmärksammades först en<br />
tid efter det att byggnaden tagits i bruk. Halsoproblemen hade ett typiskt<br />
mönster med besvär fran ögon, nasa och hals, torrhetskänsla i slemhinnor och<br />
hud, onormal trötthetskänsla, huvudvärk och "tunghetskänsla" i huvudet.<br />
Nagra specifika problem som uppmärksammats sammanhänger med förekomst av<br />
kvalster och mögel samt kaseinhaltigt flytspackel. Hög förekomst av radon i<br />
inomhusluften utgör ett annat betydelsefullt problem från hälsosynpunkt.<br />
Flera faktorer anses ha bidragit till att inomhusklimatproblemen fatt den<br />
omfatming de har i dag: Förändrad byggnadsteknik, användning av nya byggnadsmateriel,<br />
den stora utbyggnaden av bostadsbeståndet pA 1960- och 1970-talen<br />
under " miljonprogrammet", energisparåtgärder p% 1970- och 1980- talen, som<br />
anses ha medfört täta hus och minskad ventilation, och den forcerade utbyggnadstakten,<br />
som bl a medfört att konstmktionerna inte hunnit torka ut.<br />
I vissa fall har besvären kunnat kopplas till uppenbara brister i inomhusklimatet.<br />
I många fall har detta inte varit möjligt. Begreppet "sjuka hus" har<br />
blivit benämningen pA hus där de boende eller arbetstagarna i stor utsträckning<br />
klagar pA inomhusklimatet.<br />
Inneklimatet har p4 senare tid behandlats i fyra större utredningar:<br />
1. Utredningen "sunda och sjuka hus", som föreslår insatser för att begränsa<br />
hälsorisker i inomhusmiljön, däribland kartläggning av hälsoproblem,<br />
exponeringar och byggnaders beskaffenhet (Planverkets rapport<br />
77).<br />
2. Allergiutredningen, som hävdar att det finns ett samband mellan inomhusluften<br />
och utvecklandet av allergier och annan överkänslighet. Dagens<br />
täta hus med brister i ventilation och luftkvalitet bedöms utgöra ett<br />
stort folkhälsoproblem (SOU, 1989).<br />
3. Bostadsdepartementets utredning om sjuka hus, som anser att det finns<br />
betydande brister i <strong>inneklimat</strong>et, föreslår bl a att ventilationsanlaggningars<br />
funktion skall kontrolleras regelbundet vid Aterkommande<br />
besiktningar (Ds 1990: 14).
4. Byggforskningsradet, som i sin utredning om möjligheter att förena<br />
energihushallning med gott <strong>inneklimat</strong>, menar att problemet inte kan<br />
lösas genom att storskaligt och drastiskt öka ventilationen. Ökad ventilation<br />
skulle förutom väsentligt ökad energiatgång leda till andra <strong>inneklimat</strong>problem<br />
sasom drag och ventilationsbuller (Johnson m fl, 1990).<br />
Utredningarna bygger pA kunskaper från forskning som syftat till att ta reda<br />
pA hur <strong>inneklimat</strong>et bör vara. Kunskaperna ger underlag för beslut om gränsvärden<br />
for god inomhuskomfort, för att undan-öja hälsorisker i befintliga<br />
bostadshus och for att förhindra häisorisker i nybyggnationen.<br />
Kunskapen om hur <strong>inneklimat</strong>et faktiskt ar beskaffat i hela bostadsbeståndet är<br />
ofullständig. Det är viktigt att fA ett bättre underlag för bedömning av vilka<br />
Atgärder och mot vilka delar av bostadsbeståndet dessa Atgärder bör riktas för<br />
att göra mest nytta. I annat fall kan uppmärksammade miljöbrister och hälsorisker<br />
i enstaka byggnader fA en alltför stor betydelse, vilket kan leda till<br />
att Atgärdsprogrammen får fel inriktning.<br />
Den sene undersökningar som genomförts vid SIB sedan slutet av 70-talet har<br />
givit goda kunskaper om byggnadsbeståndets tekniska egenskaper. I den senaste<br />
undersökningen, den s k ERBOL-undersökningen, lades tonvikten pA energi- och<br />
reparationsfrågor (Tolstoy m fl, 1984a och Tolstoy och Svennerstedt, 1984b).<br />
ERBOL har använts bl a i Byggforskningsradets utvärdering "Energi 85" av<br />
energisparverksamheten. Den har ocksa givit ett underlag for diskussion av<br />
reparationsbehov inom och utanför ramen för ordinarie fastighetsunderhall. Det<br />
extra ordinarie reparationsbehovet beräknades kosta hela 10 miljarder kronor<br />
(1984 års priser) att tillgodose. Reparationsbehov förelag främst i den äldre<br />
bebyggelsen. Utredningen konstaterade, att underhallet av grund, ytterväggar,<br />
yttertak, fönster, dörrar och VVS-installationer var särskilt eftersatt.<br />
I början av 1980-talet mattes innetemperaturen i ca 140 smA- och flerbostadshus<br />
nagorlunda jmnt utspridda över hela landet. Man fann, att medeltemperaturen<br />
var 20,5"C i småhusen och 21,8"C i flerbostadshusen (Holgersson och<br />
Norlén, 1982).<br />
En sammanstallning av ventilationsmätningar i ca 900 sma- och flerbostadshus<br />
under 1970- och 1980-talen pekade pil, att ventilationen var alarmerande dålig.<br />
Ventilationen lag i många bostadshus lAngt under byggnormens gräns (Boman och<br />
Lyberg, 1984).<br />
Redan år 1956 publicerades resultaten av en undersökning av exponeringen for<br />
gammastråining och radon i 1946 års bostadsbestånd, dock endast i<br />
Mellansverige (Hultqvist 1956). Man konstaterade bland annat att stråldosen<br />
från radon var högre än f& de flesta andra strålkällor och särskilt hög i<br />
vissa hus som var byggda av alunskifferbaserad lättbetong (blAbetong) men<br />
ocksa i en del andra hus.<br />
I mitten av 1970-talet undersökte Statens strålskyddsinstitut (SSI) delvis<br />
tillsammans med SIB radonhalten i ca 300 bostäder i olika typer av hus i<br />
Mellansverige (Swedjemark 1980a). Man hittade generellt sett högre radonhalter<br />
än pA 1950-talet.
I slutet av 1970-talet uppmätte SS1 mycket höga radonhalter i bostäder byggda<br />
p8 högar av bränd alunskiffer, sa kallad rödfyr. I början av 1980-talet<br />
befanns, att omfattningen av problemet med inflöde av markradon var mycket<br />
större än vad som tidigare framkommit. Bland annat visade sig grusasar kunna<br />
ge höga radonhalter inomhus.<br />
Aren 1980-82 utförde SS1 den första landsomfattande urvalsundersökningen<br />
(Mjönes m fl 1984). Den visade, att hälften av bostäderna hade lägre radongashalt<br />
an 60 Bq/m3 och att den genomsnittliga radongashalten var ca 100 Bq/m3<br />
(motsvarande radondotterhalterna 30 och 50 Bq/m3, se kapitel 10). Generellt<br />
sett lag radonhalterna inomhus högre i Sverige än i andra länder som gjort<br />
motsvarande urvalsundersökningar. Ur 1980-82 materialet kunde uppskattas, att<br />
ca 120 000 bostäder hade radongashalter över 400 Bq/m3 (motsvarande radondotterhalten<br />
200 Bq/m3). Radondelen i föreliggande undersökning är en<br />
uppföljning av 1980-82 års undersökning.<br />
Kommunerna hade fram till 1986 undersökt radonhalten i ca 50 000 bostäder<br />
(SS1 m fl 1987) i sitt arbete med att spåra bostäder och andra lokaler med<br />
halter över gränsvärdet. Fram till och med 1992 beräknas ca 240 000 bostäder<br />
och lokaler ha undersökts (SS1 1993).<br />
Sambandet mellan exponering for radon i bostäder och lungcancer har undersökts<br />
i flera länder. Den mest omfattande studien hittills har utförts i Sverige och<br />
publicerades nyligen av Pershagen m fl (1993). Enligt denna studie finns ett<br />
klart samband mellan radonhalt i bostaden och risken att drabbas av lungcancer.<br />
Vid radonhalter mellan 140-400 Bq/m3 (radondotterhalter 70-200 Bq/m3)<br />
var riskökningen 30% och vid halter över 400 Bq/m3 (radondotterhalt 200 Bq/m3)<br />
var ökningen 80% jämfört med dem som utsatts för medelhalt av högst 50 Bq/m3<br />
(radondotterhalt 25 Bq/m3). En kraftig samverkanseffekt kunde observeras<br />
mellan radon och rökning.<br />
MAnga undersökningar av <strong>inneklimat</strong> har utförts i kontorsmiljöer i form av<br />
intervju- och enkätundersökningar, se Burge m fl (1987), Skov och Valbjörn<br />
(1987), Zweers m fl (1990) och Stenberg m fl (1990) Svaren pA frågorna har<br />
relaterats till bl a typ av ventilationssystem och i vissa fall kombinerats<br />
med marningar. Genemllt finner man, att symtomforekomsten är vanligare i<br />
mekaniskt ventilerade byggnader än i självdragsventilerade hus.<br />
Bland det fatal epidemiologiska studier som genomförts i bostäder kan nämnas<br />
en undersökning i Norge. Drygt 2 000 slumpmässigt utvalda personer intervjuades<br />
beträffande upplevt inomhusklimat hemma och, för yrkesverksamma, pa<br />
arbetet (Blom m fl, 1992). De vanligaste klagomalen p3 <strong>inneklimat</strong>et gällde<br />
torr luft, instängd "dalig" luft och buller. Trötthet (9%) samt huvudvärk och<br />
hudbesvär i ansiktet (5%) utgjorde de mest frekventa symtomen. Knappt var<br />
tredje av de tillfragade ansag att symtomen kunde hänföras till inomhusklimatet<br />
hemma.
I Finland har <strong>inneklimat</strong>et uppmätts i ett slumpmassigt urval omfattande 162<br />
smahus och 89 flerbostadshus i Helsingforsomradet samtidigt som en enkät<br />
genomfördes bland 473 vuxna boende i dessa hus, se Rönnberg m fl (1990) och<br />
Routsalainen m fl (1990). Man fann generellt fler symtom bland de boende i<br />
flerbostadshusen än i småhusen, men enkla samband kunde inte ses mellan mätresultat<br />
och symtom.<br />
I Sverige har inomhusklimatet kartlagts i ett stort antal bostadsomraden med<br />
klimatproblem, se Samuelsson (1990) och Andersson m fl (1989). I samtliga<br />
dessa studier har höga klagomals- och besvärsfrekvenser registrerats. Klagomålsfrekvenser<br />
pa över 50% för instängd "dåiig" luft respektive torr luft är<br />
inte ovanliga, ej heller symtomfrekvenser pi% 20-40%. I omraden med stora<br />
klimatproblem kan fler än 90% av de besvärade hänföra symtomen till inomhusklimatet.<br />
Resultat finns ocksa från uppföljningar efter det att saneringsAtgärder genomförts,<br />
se t ex Andersson m fl (1990), där symtomfrekvensema efter en<br />
omfattande sanering sjunkit till samma nivaer som för kontrollom~dena.<br />
I en mindre studie, omfattande drygt 400 vuxna i Gävleborgs, Kopparbergs och<br />
Uppsala län, studerades förekomsten av besvär och symtom. Försök gjordes ocksa<br />
att relatera dessa till faktorer i och utanför inomhusmiljön (Norbäck m fl,<br />
1990). Endast ett fatal av de tillfrågade uppgav besvär och symtom relaterade<br />
till inomhusmiljön.<br />
I slutet av 1992 redovisades resultat från en större epidemiologisk studie<br />
över upplevt <strong>inneklimat</strong> i Stockholm (Engwall och Norrby, 1992). Enkätformulär<br />
skickades ut till ca 10 000 slumpmassigt utvalda boende i hus byggda under<br />
olika perioder. 78% av de boende besvarade enkäten. Mellan 80% och 90% av de<br />
som bodde i flerbostadshusen bedömde att lägenhetens vbnekomfort, luftkvalitet<br />
samt ljus- och ljudförhåilanden var acceptabla. Besvärsnivaer över 20%<br />
erhölls for kalla golv, drag och matos eller andra obehagliga lukter i flerbostadshusen.<br />
Besvär av drag och kalla golv patalades av de boende i smahusen,<br />
speciellt i de äldre småhusen. Trötthet visade sig vara det vanligaste symtomet<br />
(26%) bland boende i flerbostadshus, följt av näsbesvär och huvudvärk.<br />
Andelen boende med symtom var lägst i hus byggda före 1961.<br />
Fil relaterade allmänsymtomen huvudvärk och trötthet till bostaden, medan ungef&<br />
häiften av de som uppgav slemhinnebesvär relaterade dessa till bostaden.<br />
Hälsosymtomen bland de boende i smilhus lag p4 betydligt lägre nivaer än för de<br />
boende i flerbostadshus. FA av de boende i smilhus relaterade symtomen till<br />
bostaden.
Undersökningens genomförande<br />
2.1 Definition av <strong>inneklimat</strong><br />
Begreppet <strong>inneklimat</strong> används som en sammanfattande benämning p3 fysikaliska<br />
faktorer i inomhusmiljön, t ex temperatthorhållanden, uteluftfiöden (ventilation),<br />
luftrörelser, luftfuktighet, luftens innehåll av partiklar och gaser<br />
samt ljus- och ljudförhållanden.<br />
2.2 Undersökningens syfte<br />
Vår utgangspunkt i den här undersökningen är att resultaten skall kunna användas<br />
för värdering av <strong>inneklimat</strong>et i bostadsbestandet från bade hälsosynpunkt<br />
och atgärdssynpunkt.<br />
I nybyggnadsreglerna anges för ventilationen att minst 0,35 liter uteluft<br />
skall tillföras per sekund och m2. För en lägenhet pil 80 m2 skall således<br />
lufttillförseln vara minst 80*0,35*3 600 = 101 000 liter (101 m3) i timmen.<br />
BOSTADSBESTANDETS TEKNISKA EGENSKAPER OCH<br />
ANVANDNING FRAN INNEKLIMATSYNPUNKT<br />
Frdn besiktningar, t ex typ av ventilationssystem,<br />
typ av uppvärmningssystem och synlig fizktskada<br />
BOSTADSBESTANDETS<br />
INNEKLIMAT<br />
t-<br />
Frdn mätningar av, t ex,<br />
ventilation, innetemperatur,<br />
relativ luftfuktighet, radon-,<br />
formaldehyd- och VOC-halt<br />
Frdn enkat till de boende, t ex:<br />
andel av de boende som besväras<br />
av instängd ("aUligl') luft<br />
BESVAR AV<br />
INNEKLIMATET<br />
Frdn enkat till de<br />
boende, t ex andel<br />
av boende som ar<br />
besvarade av huvudvärk<br />
och tror att<br />
detta beror pd<br />
bostadrmiljon<br />
Figur 2.1<br />
Frdgeställningar och variabler i EWB-undersökningen
Det är angeläget att fii kunskaper om i vilken omfattning krav av detta slag<br />
uppnils. Aktuella frågor om ventilationen är: I vilka typer av hus är ventilationen<br />
lägre än normvärdet? Vilka ventilationssystem finns i dessa hus? Hur<br />
upplever de boende <strong>inneklimat</strong>et i dessa hus? Var ligger dessa hus?<br />
Motsvarande friigor kan ställas för andra innekiimatfaktorer. I bestämmelser<br />
och rekommendationer anges gränser som inte skall överskridas (t ex för <strong>inneklimat</strong>faktorerna<br />
radon och formaldehyd) eller gränser som faktorn skall hålla<br />
sig inom (t ex för innetemperatur och luftens fuktighet). Hälso- och komfortaspekter,<br />
energiaspekter och ekonomiska aspekter har vägts samman vid<br />
utformningen av olika gränsvärden.<br />
Undersökningen koncentreras till <strong>inneklimat</strong>faktorerna: ventilation, innetemperatur,<br />
luftens fuktighet, flyktiga organiska ämnen, inklusive formaldehyd, och<br />
radon. Undersökningens första syfte är att beskriva nivaer i bostadsbeståndet<br />
för dessa faktorer.<br />
Av intresse är ocksa att fii besked om hur <strong>inneklimat</strong>et upplevs av de boende.<br />
Undersökningens andra syfte är att beskriva fördelningen av rapporterade: (i)<br />
besvär av olika innekiimatfaktorer som torr luft och instängd "dålig" luft,<br />
(ii) allmänna symtom som huvudvärk och trötthet, och (iii) specifika symtom<br />
som näs-, hals- och hudbesvär i olika delar av bostadsbeståndet.<br />
Samband mellan objektivt uppmätt <strong>inneklimat</strong> (det första syftet) och hur <strong>inneklimat</strong>et<br />
upplevs av de boende (det andra syftet) ger besked om vilka faktorer<br />
och faktorlagen som är särskilt viktiga. Studier av samband av detta slag är<br />
undersökningens tredje syfte.<br />
Detta trefaldiga syfte överensstämmer med de krav som stäildes bl a av Bostadsdepartementets<br />
arbetsgrupp for frågor som rör s k sjuka hus @s 1990:14).<br />
Undersökningen skall således bidra till underlaget för bedömningar av storleken<br />
pil <strong>inneklimat</strong>problemet och i vilken utsträckning dåiigt <strong>inneklimat</strong> beror<br />
pii bostadshusens tekniska egenskaper och användning. Vidare syftar undersökningen<br />
till att ge underlag för olika bedömningar av hur innekiimatet piiverkar<br />
hälsa och välbefinnande.<br />
Frågestäilningar och variabler i undersökningen kan sammanfattas med hjälp av<br />
figur 2.1 p& föregaende sida. <strong>Bostadsbeståndets</strong> tekniska egenskaper, <strong>inneklimat</strong>et<br />
och de boendes besvär av <strong>inneklimat</strong>et representeras av boxar. Med<br />
insamlade data kan t ex antal hus med vissa egenskaper och antal personer<br />
exponerade för ett visst <strong>inneklimat</strong> beräknas. Beräkningarna ger underlag för<br />
bedömning av <strong>inneklimat</strong>problemets storlek i olika avseenden.<br />
Samband mellan bostadshusens tekniska egenskaper, <strong>inneklimat</strong> och de boendes<br />
besvär av <strong>inneklimat</strong>et illustreras av pilar i figuren. De eventuellt funna<br />
sambanden ger underlag för bedömningar av hur imekiimatet beror pil byggnaders<br />
tekniska egenskaper och hur halsoproblem eller besvär hänger samman med <strong>inneklimat</strong>et.
Undersökta populationer<br />
Frågestallningarna innebar att vi skulle studera tva populationer, nämligen ca<br />
1,7 miljoner småhus och ca 126 000 flerbostadshus i bostadsbesthdet och de ca<br />
7,5 miljoner i befolkningen som bor i dessa hus. I fortsättningen kommer vi<br />
för enkelhets skull att använda benämningama "bostadsbesthdet" och "befolkningen"<br />
för dessa populationer trots att de inte motsvarar alla hus och hela<br />
befolkningen i landet.<br />
Med bostadshus avses härvid en byggnad som innehaller ett eller flera utrymmen<br />
avgränsade av golv, väggar och tak. Vidare skali byggnaden väsentligen vara<br />
belägen ovan mark och vara i huvudsak avsedd för bostadsändamål. Byggnaden<br />
skall ocksa vara uppvärmd större delen av året.<br />
En byggnad som innehåller lokaler räknas som bostadshus om mer än häiften av<br />
den uppvärmda ytan används för bostadsändamål. I vissa fall är det svårt att<br />
avgöra om en byggnad skall betraktas som ett eller flera hus, t ex om byggnaden<br />
består av huskroppar som vasentligen skiljer sig vad gäller byggnadsår<br />
eller byggnadsteknik. Av denna anledning utarbetades en operationell definition<br />
som närmare beskriver vad som menas med ett hus och som kunde användas i<br />
tveksamma fall.<br />
Sveriges befolkning uppgick i slutet av 1989 till ca 8,5 miljoner. De delar av<br />
befolkningen som inte ingår i undersökningen, dvs ca en miljon individer, bor<br />
i andra typer av byggnader. Dessa byggnader kan t ex bestå av: (i) hus som<br />
till en Övervägande del består av lokaler, (ii) lägenheter i institutioner av<br />
olika slag som sjukhus, långvårdsinrättningar, fangelser, och (iii) kollektiva<br />
bostäder som t ex ålderdomshem, undomshotell, personalbostäder och studentbostäder.<br />
Undersökningens uppläggning<br />
Undersökningen lades upp i form av följande tre statistiska urvalsundersökningar:<br />
1. En enkatundersökning av de boendes rapporterade upplevelser och besvär<br />
av sitt <strong>inneklimat</strong> i ca 4 500 sma- och flerbostadshus (våren 1991).<br />
2. En kombinerad mät- och besiktningsundersökning av ca 1 200 bostadshus<br />
(vintem 199 1/92).<br />
3. En upprepning av enkätundersökningen, varvid alla boende tillfrågas om<br />
<strong>inneklimat</strong>et i de ca 1400 lägenheter, där besiktningar och mätningar gjorts<br />
(våren 1992).<br />
Dessutom infogades följande fyra specialstudier i undersökningen:<br />
4. En fallstudie bestående av <strong>inneklimat</strong>mätningar och besiktningar av ca 50<br />
smahus där de boende angivit relativt många besvär och symtom (vintern<br />
1991192).<br />
5. Kontrollbesiktningar i ca 90 sma- och flerbostadshus for undersökning av<br />
besiktningsuppgiftemas kvalitet (vintem 1991192).
6. Täthets- och ventilationsmatningar och vissa kompletterande <strong>inneklimat</strong>mätningar<br />
i ett 90-tal bostadshus (vintern 1991/92).<br />
7. Upprepade ventilationsmatningar i ca 20 sj älvdragsventilerade småhus med<br />
den metod som användes i mat- och besiktningsundersölaiingen och med andra<br />
ventilationsmaanetoder for utvärderingsandamål (våren 1992).<br />
2.5 Urvalen av bostadshus och boende<br />
Planeringen av urvalen inriktades<br />
mot att dra slumpmässiga<br />
urval av hus och boende i de<br />
utvalda husen. De insamlade<br />
uppgifterna skulle kunna användas<br />
för uppräkning av resultaten<br />
till att avse det studerade<br />
bostadsbeståndet och den studerade<br />
befolkningen med angiven<br />
precision.<br />
Tillgängliga ekonomiska resurser<br />
medgav, att enkatundersökningen<br />
kunde omfatta boende i<br />
drygt 4 500 bostadshus och<br />
besiktnings- och matundersökningen<br />
kunde omfatta ca 1 200<br />
bostadshus.<br />
Urvalen utfördes i flera steg,<br />
d& hus- och boendeurvalen<br />
gjordes först i senare urvalssteg.<br />
I figur 2.2 visas kommunurvalet<br />
som bildade det första<br />
urvalssteget.<br />
Urvalen beskrivs närmare av<br />
Högberg och Norlén (1991).<br />
Figur 2.2<br />
mperaturzon I<br />
Temperaturzon II<br />
Temperaturzon III<br />
Temperaturzon IV<br />
Utvalda kommuner i<br />
ELIB-undersökningen<br />
(skW?gde)<br />
2.6 Enkät om <strong>inneklimat</strong>et<br />
För enkätundersökningarna användes ett antal frAgeformulär som utvecklats vid<br />
Yrkes- och miljömedicinska kliniken i Örebro. Formulären fångar upp de boendes<br />
egna rapporterade erfarenheter och upplevelser av <strong>inneklimat</strong>et, se figur 2.3.<br />
För en närmare beskrivning av enkatformuläxet och hur det används, se Andersson<br />
och Stridh (1991).
ENKÄTFORMULÄR OM INNEKLIMATET I ELIB-UNDERSOKNINGEN<br />
I enkätformulären för vuxna får de som bor i en lägenhet värdera elva<br />
<strong>inneklimat</strong>faktorer och ange eventuell förekomst av tolv olika symtom.<br />
Vidare efterfrågas relationen till inomhusmiljön. Listorna med miljöfaktorer<br />
och symtom har följande innehåll:<br />
Miijöfaktor:<br />
Symtom:<br />
1. Drag 1. Trötthet<br />
2. För hög mstemperatw 2. Tung i huvudet<br />
3. Varierande rumstemperatur 3. Huvudvärk<br />
4. För låg rumstemperatur 4. IllamAende/yrsel<br />
5. Instängd ("Uig") luft 5. Koncentrationssvfigheter<br />
6. TOK luft 6. Klida, sveda, irritation i ögonen<br />
7. Obehaglig lukt 7. Irriterad, täppt eller rinnande näsa<br />
8. Statisk electricitet 8. Heshet. halstorrhet<br />
9. Andras tobaksrök 9. Hosta<br />
10. Buller 10. Torr eller rodnad hud i ansiktet<br />
11. Damm och smuts 11. FjBllning/klAda i hårbottenlöron<br />
12. Torr, kliande, rodnad hud pA händerna<br />
I barnformuläret, som tillstäils ansvarig vuxen, efterfragas följande nio symtom:<br />
Symtom:<br />
1. Trötthet 5. irriterad, täppt eller rinnande näsa<br />
2. Huvudvärk<br />
3. Sömnsvårigheter<br />
6. Hosta<br />
7. Torr eller rodnad hud i ansiktet<br />
4. Kl Ada, sveda,<br />
irritation i ögonen<br />
8. FjäilningMida i hårbotten/öron<br />
9. Torr, kliande, rodnad hud pA händerna<br />
Alla miljöfrågorna inleds med formuleringen "Har du kant dig besvärad av<br />
...". Tre svarsalternativ lämnas för alla fragorna: "Ja, ofta (vaje<br />
vecka)", "Ja, ibland" och "Nej, aldrig". För syrntomf~gorna f& brukarna<br />
vid "Jav-svar" svara pil följdfragan om han/hon tror att symtomet beror pil<br />
bostadsmiljön.<br />
Svaret "Ja, ofta" tolkas som att besväret/symtomet föreligger. Svaret<br />
"Ja, ibland" är erfarenhetsmässigt svårt att tolka och behandlas i analysen<br />
pa samma satt som "Nejw-svar.<br />
Figur 2.3 Enkätfrdgor i EUB-undersökningen<br />
2.7 Besiktningar av husen<br />
För besiktningarna utvecklades ett besiktningsformulär för insamling av framför<br />
allt tekniska uppgifter om byggnaderna. Uppgifterna samlades in via okulärbesiktning<br />
och intervjuer med husägama (motsv). Fragorna behandlade b1 a<br />
ventilations- och värmesystem, material, konstruktioner och förekomst av fuktskador.<br />
Besikmingsprotokollet och besiktningsarbetet beskrivs i Tolstoy m fl<br />
(1993).
Figur 2.4<br />
Sammanlagt 17 besiktningsdn utförde fältarbetet i ELIBundersökningen.<br />
Bilden ar tagen vid en provbesiktning som ingick i<br />
den tvådagarsutbildning som besikrningsmännen fick genomgå<br />
2.8 Matning av <strong>inneklimat</strong>et<br />
Mätningarna i den kombinerade mat- och besiktningsundersökningen omfattade:<br />
ventilation (uteluftflöden), lufttemperaturer, luftfuktighet, luftens halter<br />
av flyktiga organiska ämnen, inklusive formaldehyd, och luftens radonhalt.<br />
Mätningarna utfördes med de relativt enkla och robusta metoder som beslaivs<br />
översiktligt i figurerna 2.5 och 2.6. I flerbostadshusen utfördes mätningarna<br />
i tvA lägenheter. Mätningarna avs Ag mAnadsmedelvärden under uppvämningssäsong.<br />
Radon mattes däremot under tre månader.<br />
Mätningarna pilbörjades genom att besiktningsmannen placerade ut mätinstrumenten<br />
i samband med att husen besiktigades. Vid mätperiodens slut monterade<br />
husägaren eller lägenhetsinnehavaren ned matutrustningarna och skickade dessa<br />
till respektive mottagare: SIB (ventilations-, temperatur- och fuktmatarna),<br />
YMK (provtagama av flyktiga organiska ämnen och formaldehyd) och SS1<br />
(radonmätarna). Försändelserna skickades i förfrankerade matbehallare som<br />
överlämnats av besiktningsmannen.<br />
Matprogrammet i ELIB-undersökningen diskuteras av Stymne m fl (1991).<br />
2.9 Generalisering av resultat<br />
Svaren pa enkätfragor, besiktningsuppgifter och mätresultat har använts för<br />
att skatta storheter för hela bostadsbeståndet genom användning av traditionella<br />
statistiska vagningsförfaranden. För detta ändamåi har varje undersökt<br />
hus, varje undersökt lägenhet, varje enkätsvar och - för vissa beräkningar -<br />
varje mätvärde tilldelats en vikt.
MÄTINSTRUMENT I ELIB-UNDERSOKNINGEN<br />
Innetemperatur ["C]<br />
Ventilation [m3lhJ<br />
och diifiusionsprovtagare(vä)<br />
Relativ fuktighet [% RF]<br />
Radon [Bqlm3]<br />
Spdrfilm i dosa<br />
Fotmaldehyd [pg/m3]<br />
4<br />
w<br />
8<br />
s"<br />
2,'á<br />
8. I<br />
L<br />
DifSusionsprovtagare<br />
VOC [pglm3]<br />
Diffusionsprovtagare<br />
Figur 2.5<br />
Mätinstrument i EWB-undersökningen
Vikten for ett hus är en funktion av sannolikheten for att huset i fråga ingår<br />
i det slumpmässiga urvalet och har besiktigats. Pi! motsvarande sätt har vikterna<br />
for andra undersökningsenheter konstruerats.<br />
Viktkonstruktionen och metod for beräkning av konfidensintervall och osäkerheten<br />
(standardfelen) för skattningama redovisas i Högberg och Norlén (1991).<br />
2.10 Provundersökningar och kompletterande studier<br />
I förberedelsearbetet for undersökningen ingick förstudier av urvalsforfarandet<br />
samt framtagning och test av prototyper av vissa matutrustningar. Vidare<br />
genomfördes laboratorie- och faltforsök för utveckling av dessa matutmstningar.<br />
Planering av undersökningens närmare uppläggning och genomförande<br />
diskuterades vid seminarier.<br />
Under faltarbetet utfördes ett antal specialstudier i olika underurval av<br />
husen för undersökning av besiktningsuppgifternas kvalitet samt de slumpmässiga<br />
och systematiska matfelens storlek. Kompletterande marningar utfördes<br />
ocksa av bl a ventilation och byggnadernas täthet.<br />
Följande studier har genomförts:<br />
Planering av urvalet. En första urvalsplan utformades pil ett tidigt stadium<br />
av undersökningen, se Norlén (1990). Denna plan diskuterades vid ett seminarium<br />
med en externt inbjuden opponent. Det praktiska forfarandet vid urval av<br />
boende p4 utvalda fastigheter och användning av datorregister för urvalet<br />
utprovades vid en provundersökning av ca 500 fastigheter i fyra kommuner i<br />
Gävleborgs och Örebro län (Högberg och Norlén, 1991).<br />
Provundersökningen förbattrade underlaget for att närmare definiera och avgränsa<br />
undersökningspopulationerna och finna vilka selekteringar i fastighetstaxeringsregistret<br />
som behövde göras inför urvalet. Vidare erhölls ett underlag<br />
for bestämning av vilka hjälpmedel som behövdes for att praktiskt lokalisera<br />
utvalda fastigheter och hus. Adresser och namn pil boende kunde erhållas<br />
genom matchningar.<br />
Utvärdering av kommunurvalet. TvA studenter vid Linköpings universitet utvärderade,<br />
som examensarbete, metoden för kommunurvalet (Ribacke och Varedian,<br />
1991). Syftet var bl a att göra en kompletterande utvärdering av stratumindelningen<br />
och att jämfora precisionen i skattningar vid den valda komplicerade<br />
urvalsmetoden med en enklare urvalsmetod.<br />
Utfallet av utvärderingen blev att den valda stratumindelningen och antalet<br />
utvalda kommuner bedömdes som bra. Den valda urvalsmetoden visade sig ge<br />
betydande precisionsvinster jämfört med den enklm metoden.
MATMETODER I ELIB-UNDERSOKNINGEN<br />
Variabel Mätmetod Givare Kommentar, referens<br />
Ventilation Passiv spkgasteknik. Diffusionsprovtagare: Det genomsnittliga<br />
[m3b1 Kontinuerlig makning av Glasrör med aktivt kol. ventilationsflödet berakluften<br />
med spåramne (flour-<br />
nas från adsorberad mangd,<br />
karbon) frh diffusionsbehAilare.<br />
Integrerande<br />
Spkgaskala:<br />
Glasflaska med spårkand<br />
upptagningshas tighet<br />
och awgivningshastighet<br />
provtagning av luften genom ämne av spåramne<br />
adsorption p& aktivt kol (Stymne and Boman, 1993)<br />
Inne- Temperaturen mats kontin- PTC-motstånd Varje matare är individuellt<br />
temperatur uerligt. Den omvandlas till integrerat i kalibrerad. Kalibrerings-<br />
["c] pulser. Med regelbundna tids- matarens elektronik- konstanterna finns lagrade i<br />
tidsintervd lagras antalet enhet ett datorprogram som anviinds<br />
pulser i eU register<br />
vid utlaning av lagrade<br />
pulser i matarens register<br />
(Boman och Skogberg, 1993)<br />
Relativ Integrerande provtagning Diffusionsprovtagare: Relativa luftfuktigheten<br />
fuktighet av luften med diffusions- Polypropylenrör med beraknas ur känt iinjärt<br />
[% RF] rör med absorptionsmedel litiumkloridhydrat förhållande mellan upp<br />
för vatten<br />
som absorptionsmedel tagningshastighet<br />
och luftens fuktinnehåil<br />
(Norberg och Stymne, 1993)<br />
Formal- Integrerande provtagning Diffusionsprovtagare: Matprincipen baseras pA<br />
dehydhalt och analys med vatske- Impregnerad kemisorption av aldehyder<br />
[CL~I~~I kromatografi glasfiberplatta och ketoner pA 2,4 dinitroi<br />
plasthåilare fenylhydrazin (Levin m fl. 1986)<br />
VOC-halt Integrerande provtagning Diffusionsprovtagare: Resultat uttrycks i toluen<br />
[pdm3] med gaskromatografisk Glasrör med Tenax och dekanekvivalenter<br />
separation efter termisk<br />
Total VOC-halt bestäms och<br />
desorption. Kvalitativ<br />
de fem mest frekventa ämnena<br />
och kvantitativ analys med<br />
identifieras<br />
masspektrometer (Stridh m fl, 1993)<br />
Radonhalt Integrerande matning. SpM~lm i dosa: Detektorerna kalibreras<br />
[~s/m~l Automatisk bildanalys för PlasthNlare med genom exponering i en kammare<br />
rakning av antalet sph som film gjord av CR-39 med känd radonhalt<br />
avsatts pA en alfa-kanslig (Mellander and Enflo, 1991)<br />
film<br />
Figur 2.6<br />
Matmetoder i ELIB-undersökningen<br />
Undersökning av besiktningsuppgifternas kvalitet. Erfarenhetsmässigt är det<br />
av avgörande betydelse att de första besiktningarna utförs med godtagbar kvalitet.<br />
Av denna anledning utvaldes ca fem av de första besiktningarna som<br />
varje besiktningsman utförde. Husen kontrollbesiktigades av personal från SIB<br />
och resultaten jämfördes med de "ordinare" besiktningsresultaten (Tolstoy<br />
m fl, 1993).
Undersökning av bortfallet i besiktningsundersökningen. Man skulle kunna<br />
misstänka att de hus som inte besiktigades pA grund av vägran eller att husägaren<br />
(motsv) inte kunde anträffas, pA ett systematiskt sätt avviker pa det<br />
ena eller andra sättet från de utvalda husen som undersöktes. Varje flerbostadshus<br />
i bortfallet undersöktes M ör genom okulärbesiktning vid ett besök.<br />
Inga befarade skillnader upptäcktes (Tolstoy m fl, 1993).<br />
Undersökning av bortfallet i enkätundersökningen 1991. Bortfallet i enkätundersökningen<br />
1991 var relativt stort. Minst ett enkätsvar erhölls från 61%<br />
av småhusen och fran 92% av flerbostadshusen. En analys av bortfallet visade,<br />
att det var nagot högre bland de boende i flerbostadshus än i småhus, nagot<br />
högre bland yngre personer än äldre, högre i storstadsomraden än i småkommuner<br />
och totalt sett lika stort for män som för kvinnor.<br />
En jämförelse mellan de som besvarat enkaten omedelbart och efter en respektive<br />
tv3 påminnelser visade att inga systematiska skillnader i vare sig<br />
klagomåls- eller symtommönster forelag (Andersson m fl 1991).<br />
Undersökning av bortfallet i enkätundersökningen 1992. Ca 2 500 personer av<br />
de drygt 3 300 personer, som bodde i de under vintern 1991/92 besiktigade och<br />
mätta lägenheterna besvarade frågeformulären i enkatundersökningen våren 1992.<br />
Bortfallet i denna enkätundersökning uppgick saledes till 26%.<br />
En jämförelse mellan den grupp smahusboende som besvarat enkäterna vid bada<br />
tillfallena, dvs bade 1991 och 1992, och den grupp som enbart besvarat enkäten<br />
1992 visade inga systematiska skillnader i vare sig klagomåls- eller symtomfrekvenser.<br />
Motsvarande analys har ännu inte genomförts for boende i flerbe<br />
stadshus då namnuppgift inte samlades in via enkaten vid den senare undersökningen<br />
och därför kriver en större arbetsinsats.<br />
Pa basis av den ovan nämnda bortfallsanalysen har vi bedömt att bortfallsguppen<br />
i 1991 års enkatundersökning inte avviker i avsevärd grad från<br />
svarandegruppen vid samma tillfalle.<br />
Hållbarheten av detta antagande har undersökts genom jämförelser av skattade<br />
besvärs- och symtomfrekvenser för hela den studerade befolkningen dels pA<br />
basis av enkätsvaren 1991, dels pil basis av enkätsvaren 1992. Denna jämförelse<br />
gav det positiva beskedet att inga stöm skillnader fanns mellan de tva uppsättningarna<br />
av skattningar pil gmppnivil.<br />
Svarandegruppens enkatsvar kan därför användas for uppräkningar till och slutsatser<br />
om hela den studerade befolkningen. De resultat som presenteras i denna<br />
rapport baseras pil hela det insamlade datamaterialet från enkätundersökningarna<br />
1991 och 1992.<br />
Metoden för ventilationsmätning. För ventilationsmätningarna har en av SIB<br />
anpassad metod använts for mätning med passiv spårgasteknik (PFT). Idén kommer<br />
urspmngligen från Brookhaven-laboratoriet i USA, se Stymne och Eliasson<br />
(1991) och Styrnne och Boman (1993). Metoden utprovades i laboratorium och i<br />
ett antal fastigheter med varierande typ av ventilationssystem, se figur 2.7.<br />
Metoden filtprovades aven i Vattenfalls testbyggnad i Marma utanför Gävle.
0 04 06<br />
Passiv mätning [Ighvollh]<br />
Figur 2.7<br />
Resultat fran ett antal ventilationsmätningar med passiv spårgasteknik,<br />
den s k PFT-metoden, och konventionell avklingningsrniitning<br />
med spårgas i tio små- och flerbostadshus med olika ventilationssystem<br />
(S = Sjalvdrag, F = Frånluj?, FT = Till- ochfrtfnluf).<br />
Passiv spårgasteknik användes för ventilations&tningarna i EWBundersökningen<br />
Fallstudie av <strong>inneklimat</strong>et i 90 sm&- och flerbostadshus. För validenng av<br />
mätmetoden valdes ut 90 sma- och flerbostadshus i form av ett underurval bland<br />
de 1 200 husen som ingick i besiktnings- och matundersökningen. I husen kartlades<br />
<strong>inneklimat</strong>et mer detaljerat än vad som kunde göras i huvudundersökningen.<br />
Konventionella metoder för momentana mätningar användes for att ge ett<br />
underlag för bedömning av osäkerheten i de ordinarie ventilationsmätningarna<br />
(Boman och Sundberg, 1993). I samma husgrupp, och parallellt, utfördes byggnadstekniska<br />
kontrollbesiktningar i dessa hus enligt studien "Undersökning av<br />
besiktningsuppgifternas kvalitet" ovan.<br />
Studien visade bl a, att det inte förelag nagra systematiska skillnader mellan<br />
ventilationsmatning med PFT-metoden och en mer konventionell mätmetod<br />
(momentan avklingningsmatning). PFT-metoden kan förvantas ge nigot högre<br />
ventilationsvärden p g a att bostaden brukas pA ett normalt satt under mätperioden<br />
till skillnad från momentan mätning da bostadens fönster och dönar<br />
halls stängda under hela matningen. NAgon större sidan skillnad kunde<br />
emellertid inte utläsas från studien.
Figur 2.8<br />
Exempel pd placering av spdrgaskällor (S1,S2) och provtagare<br />
(PI,P2,P4,P5)<br />
i en bostad vid ventilatiomrnätning i ELIBundersökningen<br />
Däremot framkom av studien, att överensstammelsen mellan PFT-metoden och den<br />
momentana mätmetoden inte alltid är lika god i byggnader med självdragssystem.<br />
NAgra anledningar till detta är troligen att med PFT-metoden är det normalt<br />
svårare att blanda in spårgas i rumsluften och att valja "rätt" placering av<br />
mätpunkter i sjalvdragsventilerade bostäder än i mekaniskt ventilerade<br />
bostäder.<br />
Av studien framgick vidare, att ingen systematisk skillnad kunde konstateras<br />
mellan & matvarden som erhäliits för de bagge matlagenheterna i de undersökta<br />
flerbostadshusen.<br />
I redovisningen av resultat f& ELIB-undersökningen anges ventilationen bl a<br />
i liter per sekund och m2. Fallstudien visade, att mätytan i vissa smilhus pA<br />
det hela taget är mindre än de lagenhetsytor som uppgivits av besiktningsmännen<br />
i huvudundersölaiingen. Detta skattningsproblem diskuteras vidare i<br />
kapitlen 3 och 6.<br />
I fallstudien täthetsprovades alla bostäder enligt Svensk standard. De första<br />
resultaten frh dessa provningar visar, liksom tidigare studier, att det inte<br />
finns nAgot enkelt samband mellan bostädernas ventilation och tätheten pA<br />
byggnadsskalet, ej heller mellan tätheten pA byggnadsskalet och byggår. I det<br />
fortsatta arbetet ingår att nännare analysera mätvärdena och bl a undersöka i<br />
vilken utsträckning de erhalna täthetstalen hänger samman med husens byggnadstekniska<br />
egenskaper.<br />
Det insamlade materialet i fallstudien kommer att användas for att studera<br />
byggnadernas lokala uteklimat i forhtlllande till Mimatdata fran den valda<br />
SMHI-stationen for respektive byggnad, se Adalberth m fl (1992).
Figur 2.9<br />
Resultatfldn mätning av ventilationen i 18 bostäder med tre olika<br />
metoder:<br />
(i) Idngtidsmätning med PFT-metoden (= den metod som anvdnts<br />
i ELIB-undersökningen),<br />
(ii) korttidsmdtning med PFT-metoden, och<br />
(iii) avklingningsmatning med konventionell spdrgasteknik.<br />
Resultaten frcEn kortiak- och avklingningsmätningarna bestdr av<br />
medelvärdet av ca 3-5 mätningar som utförts med ca tvd veckors<br />
mellanrum. Dessa resultat redavisas i form av procentuell relativ<br />
avvikelse fldn motsvarande resultatfrt9n kfngtidsmätningarna<br />
Upprepade ventilationsmatningar i 20 småhus. 20 sma- och flerbostadshus i<br />
Gävleregionen togs ut som ett undenirval bland de 1 200 husen i huvudundersökningen.<br />
I dessa hus utfördes upprepade mätningar i syfte att jämföra resultat<br />
som erhåils fran: (i) långtidsmatningar med passiv spårgasteknik (PFTmetoden)<br />
och med matperiodlängder pa 1-2 månader som i föreliggande ELIBundersökning,<br />
(ii) korttidsmatningar med PFT-metoden och med mätperiodlängder<br />
pA 1-2 veckor, (iii) momentana mätningar med konventionell spårgasteknik (avklingningsmetod).<br />
Undersökningen syftade ocksil till an producera ett underlag<br />
som kunde användas för fortsatt arbete med klimatkomgering av mätresultat<br />
enligt den metod som föreslas av Adalberth m fl (1992), se Boman och Sundberg<br />
(1993).<br />
Av figur 2.9 framgår, att mätresultaten från användning av konventionell spårgasteknik<br />
(avklingningsmetoden) awiker mycket från långtidmätningarna. I<br />
genomsnitt erhölls 9% högre ventilationsvärden med avklingningsmatningarna än<br />
med langtidsmätningar med PFT-metoden. Av figuren framgår vidare, att de allra<br />
flesta ventilationsvärdena som erhölls från kortidsmätningarna med PFT-metoden<br />
är lägre än de ventilationsvärden som erhölls med långtidsmamingarna med PFTmetoden.<br />
I genomsnitt erhölls 12% lägre värden. För närvarande analyseras
Tabell 2.1 Medeltemperatur (OC) i s&- ochflerbostadshus i olika typer av<br />
rum (Holgersson och Norlén, 1982)<br />
Hustyp K6k Hall Vardagsrum Sovmm<br />
Srnahus 21.3 20,4 20.4 19.9<br />
Flerbostadshus 222 22.1 21.8 21,3<br />
dessa skillnader närmare. B1 a kommer matv3rdena att klimatkomgeras. Analysresultaten<br />
kommer att redovisas av Boman och Sundberg (1993).<br />
Metoden för temperaturmätning En temperaturmätare konstruerades av företaget<br />
MITEC pil basis av en kravspecifikation från SIB. Var fjärde eller ca 300 av de<br />
mätare som använts i undersökningen kontrollerades i SIBs laboratorium hösten<br />
1992. Kontrollen visade att matarna i genomsnitt gav 0,3"C for höga värden.<br />
Standardavvikelsen för det slumpmässiga matfelet var 0,2OC (Boman och<br />
Skogberg, 1993).<br />
Utöver dessa matfel ("instrument- eller metodfel") tillkommer bl a de mätfel<br />
som bl a uppstår p& grund av temperaturmätarens placering i bostaden. Holgersson<br />
och Norlén (1982) fann pil basis av temperaturmätningar i 144 bostäder foljande<br />
rangordning mellan olika rumsenheter: varmast i köket, därnäst hallen,<br />
som följdes av vardagsrummet. Lagsta medeltemperaturen ilterfanns i sovrummet.<br />
I föreliggande undersökning monterades temperaturmaterna pil centralt placerade<br />
ställen i lägenheten, i de flesta fall i genomgångsutrymmet utanför vardagsrummet.<br />
I småhus med tvil plan monterades en mätare pA varje plan, varvid<br />
mätaren pil övre planet placerades centralt, vanligtvis i den övre hallen.<br />
I Boman och Sundbergs (1993) undersökning studerades konsekvenserna av valet<br />
av matplatser. Mätningar utfördes i syfte att undersöka om de valda matpunkterna<br />
i huvudundersökningens bostäder är representativa i den meningen att<br />
de ger genomsnittstemperatu~r for hela den uppvärmda volymen i lägenheterna.<br />
Av studien framgick, att ingen systematisk skillnad kunde konstateras mellan<br />
medeltemperaturen för hela bostaden och resultaten från de valda matpunkterna<br />
i huvudundersökningen.<br />
Metoden för fuktmätning. En ny och enkel metod för fuktmätning utvecklades<br />
vid SIBs laboratorium. Metoden utsattes för en omfattande utvärdering och<br />
befanns fungera väl inom det aktuella temperaturomrildet (Norberg och Stymne,<br />
1993).<br />
Övriga undersökningsmetoder. De undersökningsmetoder, som befanns vara relativt<br />
val utprövade, har inte specialstuderats eller vidareutvecklats inom<br />
ramen för föreliggande undersökning. Här ingår: (i) metoderna för urvalsdragning<br />
från Fastighetstaxeringsregistret, (ii) enkatformulären för undersökning<br />
av de boendes upplevelser av sitt <strong>inneklimat</strong>, och (iii) metoderna for matning<br />
av radon, formaldehyd och totalhalt av flyktiga organiska ämnen.
Tabell 2.2 EWB-undersökningens omfattning<br />
Undersökning Undersöknings-<br />
Smahus Flerbostadshus<br />
enhet<br />
Utvalt Under- Andel(%) Utvalt Under- Andel(%)<br />
antal sökt under- antal sökt underantal<br />
sökta antal sökta<br />
Enkät<br />
Individ<br />
Hus<br />
Individ<br />
Hus<br />
Besiktningar<br />
Hus<br />
Mätningar<br />
Ventilation<br />
Temperatur<br />
Fukt<br />
Radon<br />
Formaldehyd<br />
Fiykuga organ.<br />
ämnen<br />
Lagenhet<br />
II<br />
- -<br />
-n-<br />
" - -<br />
-''-<br />
f<br />
- -<br />
Kommentarer till tabell 2.2<br />
1. I 1991 h e<undersökning tiiiMgades alla boende om sitt <strong>inneklimat</strong> i ett<br />
urval bestående av drygt 4 500 bostadshus. I 1992 års enkätundersökning tillfdgades de<br />
personer som bodde i de under vintern 19911 92 besiktigade och uppmatta lagenhetema i<br />
1 103 hus. Dessa iiigenheter ingick saedes i urvalet av hus i 1991 års enkätundersökning.<br />
Sammanlagt erhöils 19 938 enkätsvar i undersökningarna 1991 och 1992. Eu mindre antal<br />
individer besvarade enkätformul2ret bagge gangema.<br />
2. Emten viken 1992 &des ut till 2 084 boende i smAhus och 1 231 boende i flerbostadshus.<br />
Vissa smähus hade da bytt agare sedan foregAende undersökningsornghg (viken<br />
1991). Hera lagenheter i flerbostadshus hade fatt nya innehavare. Nyinflyttade personer<br />
hörde inte till undersökningspopulationen 1992. De uteslöts pA grund av au vi antog. au<br />
de pa kon tid inte kunde ha nAgon väigrundad uppfattning om <strong>inneklimat</strong>faktorer i den nya<br />
bostaden. Andelen undersokta personer vhen 1992 är diidör hogre än vad som anges i<br />
tabellen.<br />
3. Utvalt antal liigenheter för matningma motsvaras av antal lagenheter i de undersökta<br />
husen. Anledningen till att de undersökta antalen hus för besiktningar inte motsvaras<br />
av antalen utvalda iiigenheter för marningar beror dels pA att i de flesta fall besiktigades<br />
och mattes <strong>inneklimat</strong>et i tvA Eigenheter i varje flerbostadshus dels p4 vissa omklassningar<br />
av hus typ<br />
4. Undersökt antal lagenheter for matningar är detsamma som antal liigenheter där tillförlitliga<br />
matresultat för respektive matstorhet erhalits. Andelarna "undersökta" kan ses<br />
som mAu pA i vilken utstrackning vi lyckades erhålla tillförlitliga matdata i de besiktigade<br />
och uppmatta lagenhetema. Ytterligare mtitresultat föreligger i form av matvarden som<br />
analyseras närmare för nBvarande.
3 <strong>Bostadsbeståndets</strong> tekniska egenskaper<br />
3.1 Allmän beskrivning av bostadsbeståndet<br />
Den tekniskt inriktade byggnadsforskningen under 1980-talet har givit goda<br />
kunskaper om vårt bostadsbestånds storlek, konstruktiva utformning och installationer.<br />
Det är nu Atta år sedan den den s k ERBOL-undersökningen genomfördes<br />
(Tolstoy m fl 1984a). Denna beskrivning har nu kunnat uppdateras med hjälp av<br />
besikmingsresultaten i ELIB-undersökningen. En utförlig redovisning lämnas av<br />
Tolstoy m fl (1993). I detta kapitel summeras nilgra grundläggande egenskaper<br />
hos bostadsbeståndet.<br />
Det studerade bostadsbestAndet består av närmare 1,7 miljoner smilhus (med 1<br />
eller 2 lägenheter) och 126 000 flerbostadshus (med 3 eller fler lägenheter).<br />
I smAhusen bor uppskattningsvis ca 4,6 miljoner människor och i flerbostadshusen<br />
ca 2,9 miljoner.<br />
Antal bostadshus<br />
I 95-procentigt konfidensintervall<br />
600000 60000<br />
500000 50000<br />
400000 40000<br />
300000 30000<br />
200000 20000<br />
100000 10000<br />
- - -<br />
o<br />
o<br />
-40 41-60 61-75 76-88 -40 41-60 61-75 76-80<br />
Genomsnitt- SrnBhus Flerbostadshus *<br />
ligt antal<br />
12genheted 1.10 1.02 1.02 1.04 10 16 24 16<br />
hus<br />
Genomsnittlig<br />
lagenhetsarea 159 126 159 146 76 66 69 80<br />
(m2/igh)<br />
Figur 3.1<br />
Antal hus i bostadsbeståndet efter hustyp och byggår
I figur 3.1 visas fördelningen av smA- och flerbostadshusen efter byggår.<br />
Figuxcn visar bl a det stora tillskottet av stora flerbostadshus till bostadsbeståndet<br />
under det s k miljonprogrammet p4 1960-talet.<br />
Kommentar till figur 3.1:<br />
Lagenhetsarea kan definieras pA olika sätt. Särskilt for smahus erhåils olika matt beroende<br />
p8 i viken utsnackning källare, sutermgvåning och vindsplan inrhas i byggnadens<br />
våningsyta och om ouppvamda delar av byggnaden inrhas eiler ej. Boman och Sundberg (1993)<br />
fann vid kontrollmatningar i ett undenuval bestående av ca 60 smahus att iägenhetsarean<br />
såsom den vanligen beraknas vid konventionella ventilationsmi4mingar ("matarean") var i<br />
genomsnitt 144 m2 i dessa hus. Motsvarande genomsnitt var 154 m2 respektive 157 m2 vid<br />
anvilndning av tvA areavariabler i ELIBs besiktningsunderakning. I figur 3.1 har anvants<br />
den areavariabel som gav genomsnittet 157 m2 for de 60 smahusen. Denna siffra kan järnflim<br />
med det niimnda genomsniaet 144 m2 vid ventilationsmarning, dvs skillnaden är SA stor som<br />
ca 10% i detta fall. Areauppgifterna kommer att studeras nmnare i det fortsatta arbetet bl<br />
a genom jilmförelser mellan insamlade besiktningsuppgifter om "total vaningsyta", "vhingsyta<br />
uppvärmd till 18°C" och husens inre och yttre matt.<br />
3.2 <strong>Bostadsbeståndets</strong> byggnadstekniska egenskaper<br />
Valet av gnindlaggningssatt har förändrats med åren. De flesta äldre småhus är<br />
försedda med kallare eller har s k torpargrund, se figur 3.2. Under senare tid<br />
har småhusen i ökad utsträckning börjat byggas p4 platta pA mark. De flesta<br />
flerbostadshus har kallare. Efter 1960 har många flerbostadshus byggts pA<br />
betongplatta.<br />
Grundkonstruktion<br />
m72a Gmnd med kallare n Grund med kryprum LSSJ Platta<br />
eller suterrhgvåning (mTargmnd) pA mark<br />
600000 60000<br />
500000 50000<br />
400000 40000<br />
300000 30000<br />
200000 20000<br />
100000 10000<br />
-<br />
O<br />
o<br />
-40 41-60 81-75 76-88 -40 41-80 6l-75 76-88 mgb<br />
Fierbostadshus<br />
- - SmBhus<br />
Figur 3.2<br />
Grundens konstruktion i bostadsbeståndet ejler hustyp och byggår
Väggarnas isolering<br />
WI°C, m2<br />
0.7<br />
0.6<br />
0.5<br />
0.4<br />
0.3<br />
0.2<br />
0.1<br />
0.0<br />
- - Srdihus ---I<br />
-40 41-60 81-75 76-88 -40 41-60 81-75 76-88 hg@r<br />
F l ~ s h u4<br />
s<br />
Figur 3.3<br />
Genomsnittlig isolering (U-värde, W1°CJrn2) av väggar i bostadsbeståndet<br />
efler hustyp och byggdr<br />
Vindsbjälklagets isolering<br />
WI°C, m2<br />
A<br />
0.7<br />
0.6<br />
0.5<br />
0.4<br />
0.3<br />
0.2<br />
0.1<br />
0.0<br />
-<br />
-40 41-60 81-7!5 76-88 -40 41-60 81-75 76-88 Bygg&<br />
Smkhus Flerbostadshus +<br />
Figur 3.4<br />
Genomsnittlig isolering (U-varde, W1°CJm2) av vindsbjälklag i<br />
bostadrbeståndet efrer hustyp och byggår
Ventilationssystem<br />
enrni Sjiiivdrags- O Franlufts- m Till- och franluftsventilation<br />
ventilation ventilation, med eiier<br />
utan v~~tervinning<br />
600000 -60000<br />
500000 50000<br />
406000 40000<br />
300000 30000<br />
200000 20000<br />
100000 10000<br />
-<br />
o<br />
Smahus I Flerbostadshus 1<br />
o<br />
-40 41-80 61-75 76-88 -40 41-60 81-75 76-88 m*<br />
Figur 3.5<br />
Antal hus i bostadsbestdndet med olika typ av ventilationssystem<br />
efter hustyp och byggdr<br />
De strängare kraven pil isolering av bostadshusen som infördes pil 1970-talet<br />
avspeglas i figurerna 3.3 och 3.4 pil föregilende sida. Nyare hus bättre<br />
isolerade (har lägre U-värde) än äldre hus.<br />
3.3 <strong>Bostadsbeståndets</strong> installationstekniska egenskaper<br />
Pil installationsomrildet har stora förandringar inträffat pil senare tid, bilde<br />
vad galler val av ventilationssystem och val av uppvärmningssätt.<br />
De flesta äldre sma- och flerbostadshusen har självdragsventilation, se figur<br />
3.5. De flesta mekaniskt ventilerade flerbostadshus byggda 1940 elier tidigare<br />
var sannolikt först självdragsventilerade men har sedan byggts om.<br />
De flesta småhus byggda 1976 eller senare är mekaniskt ventilerade och skiljer<br />
sig därmed markant från de äldre småhusen. Ett stort antal småhus byggda 1976<br />
eller senare har till- och frånluftsventilation. Täthetsbestämmelserna i byggnormen<br />
1975 medför i praktiken att småhusen numera maste vara försedda med<br />
mekanisk ventilation for att minimikraven pA ventilationen skall vara<br />
uppfyllda.
Uppvärmningssätt<br />
Panna. i FjarrVärme,kvarters- 6SiS3 Direktverkande<br />
värmepump eller gruppcentral elvärme<br />
600000 60000<br />
500000<br />
400000 40000<br />
300000 30000<br />
M0000<br />
2MWX)<br />
o<br />
- - mBhw<br />
t--<br />
10000<br />
o<br />
-40 41-80 81-75 76-88 -40 41-80 81-75 78-88 m&<br />
Remhus +<br />
Figur 3.6 Antal hus i bosradsbesrdnder med olika typ av huvudsakligt uppvärmningssätt<br />
efer hustyp och byggdr<br />
Bland flerbostadshusen introducerades mekanisk ventilation redan pil 1960-<br />
talet. Från och med 1975 stäiis krav i byggnormen att flerbostadshus skall<br />
vara försedda med mekanisk ventilation.<br />
Av figur 3.6 frarng&, att de flesta smahus har eget uppvärmningsystem. Uppv&mning<br />
av dessa smahus ombesörjs av oljepanna eller kombinationspanna för<br />
växelvis anvandning av olja, el och/eiler ved.<br />
De flesta äidre elvärmda smähusen hade tidigare oljepanna. I gruppen bestående<br />
av de senast byggda smähusen används, i ungefär lika stor utsträckning, egen<br />
panna och direktverkande elvärme för uppvärmning. En mink del av småhusbeståndet<br />
har fjbvärme.<br />
Bland flerbostadshusen dominerar fjärrvärme. Antalet flerbostadshus med<br />
egen/egna oljepanna/or har minskat med tiden. Relativt fa flerbostadshus<br />
byggda efter 1960 är försedda med eget uppvärmningsystem.
Utgångspunkter för beskrivningen<br />
Underlaget för vår beskrivning av <strong>inneklimat</strong>et bygger pA data som insamlats<br />
f& flera olika källor. För det första finns de boendes egen redovisning om<br />
hur de upplever sitt <strong>inneklimat</strong>. De har i enkatformulär angett om det är för<br />
kallt, för vaxmt, om luften känns torr osv. De har ocksA uppgett sina eventuella<br />
besvär av <strong>inneklimat</strong>et. Besvären kan vara av allmänt slag, sasom huvudvärk,<br />
trötthet ochleller specifika slag, t ex hud- eller halsproblem.<br />
För det andra har besiktningsmannen vid besök i huset i ett besiktningsprotokoll<br />
antecknat tekniska uppgifter om huset sasom Alder, isolering och värmeoch<br />
ventilationssystemens skick.<br />
För det tredje har bostadens <strong>inneklimat</strong> matts upp i form av innetemperatur,<br />
ventilation, luftens fuktighet, halter av flyktiga organiska ämnen, inklusive<br />
formaldehyd, och radon. Mätningarna består av månadsmedelvärden under uppvärmningssasong,<br />
förutom radon som mätts under tre manader.<br />
Dessa tre typer av data tillater oss att beskriva <strong>inneklimat</strong>et ur flera olika<br />
synvinklar. I redovisningen av det uppmätta <strong>inneklimat</strong>et (kapitlen 6,7, 8,9<br />
och 10) går vi stegvis tillväga p8 i princip följande satt:<br />
- Först redovisas hur läget pA faktorn, t ex ventilationen, varierar<br />
mellan hus med hjälp av frekvensfunktioner. Med utgångspunkt från rekommendationer<br />
och gränsvärden för denna faktor kan omfattningen av <strong>inneklimat</strong>brister<br />
i bostadsbeståndet bedömas.<br />
- Därefter bildar vi oss en uppfattning om var de största <strong>inneklimat</strong>problemen<br />
finns, genom att redovisa det genomsnittliga läget p& <strong>inneklimat</strong>faktorn<br />
vid indelning av bostadsbeståndet efter hustyp och Alder.<br />
- En redovisning följer sedan av hur faktorn samvarierar med nAgon eiier<br />
nagra utvalda byggnads- eller installationstekniska egenskaper. Analysen<br />
är ett första steg i diskussionen av "vad som bör göras" och som i det<br />
fortsatta forskningsarbetet kommer att utvecklas i olika riktningar.<br />
Den redovisning faktor för faktor, som vi gör, motiveras av att det i dag inte<br />
finns en generell teori som kan användas för att direkt skapa en helhetsbild<br />
om <strong>inneklimat</strong>et fran komfort- och hälsosynpunkt.<br />
Flertalet studier pA omradet pekar emellertid p5 att det finns en mhngfald av<br />
orsaker till klimatproblemen i byggnader. Saval fysiska faktorer i innemiljön<br />
som faktorer utanför, däribland individernas varierande känslighet, har betydelse.<br />
Vi har bl a av denna anledning valt att inte redovisa resultat från<br />
analyser av samband mellan upplevt och uppmätt <strong>inneklimat</strong>. SAdana sambandsanalyser<br />
kräver ett avancerat modellbyggande som vi av tidsskäl ännu inte<br />
hunnit genomföra.
I rapportens avslutande kapitel skall vi bilda oss en helhetsuppfattning om<br />
<strong>inneklimat</strong>et i landets bostadsbestånd p8 basis av redovisade resultat.
Upplevt <strong>inneklimat</strong><br />
Allergier och Överkänslighet<br />
I Allergiutredningen (SOU 1989:76-78) och i flera forskningsrapporter framförs<br />
misstankar om samband mellan allergier och överkänslighet A ena sidan och<br />
inomhusklimatet i våra bostäder A den andra sidan.<br />
Utbredningen av allergi i landet enligt enkätundersökningen visas i tabell<br />
5.1. Resultaten överensstämmer i det stora hela med vad som anges i Allergiutredningen.<br />
Med den definition av allergi vi använt, har fler än var fjärde<br />
svensk Atminstone vid nagot tillfalle haft nagot "allergiskt" besvär.<br />
Tabell 5.1 Rapporterade "allergiska" besvär (%) hos befolkningen i olika<br />
delar av landet efter hustyp och kön<br />
"Allergiskt" besvär (enligt svar p& Smtihus Flerbostadshus<br />
frtigorna "Har Du eller har Du hafi<br />
astmatiska besvarlhösnuvdeksem") Man Kvinnor Man Kvinnor<br />
Astma<br />
Södra Sverige<br />
Mellersta Sverige<br />
Norra Sverige<br />
Hela landet<br />
Hösnuva<br />
Södra Sverige<br />
Mellersta Sverige<br />
Norra Sverige<br />
Hela landet<br />
Eksem<br />
Södra Sverige<br />
Mellersta Sverige<br />
Norra Sverige<br />
Hela landet<br />
Minst ett av<br />
besviiren<br />
astma, eksem<br />
eller hösnuva<br />
Södra Sverige<br />
Mellersta Sverige<br />
Norra Sverige<br />
Hela landet<br />
Kommentarer till tabell 5.1<br />
1. Med allergi i medicinsk mening menas att det finns vissa specifika antikroppar i<br />
blodet Allergiliknande besva kan uppvisas hos människor aven om dessa antikroppar inte<br />
fmns i blodet.<br />
2. De allergifrekvenser som erhals vid användning av e&itteknik beror pA hur<br />
friigorna formuleras. Detta är ett av skalen till de varierande frekvenssiffror som anges i<br />
litteraturen för såväl astma, hUsnuva som eksem.<br />
3. Landsindelningen beskrivs längre fram i detta kapitel. B1 a framgh dar att med<br />
norra Sverige menas st6rre delen av Vannland, Dalarna och hela Norrland.
Besvär av <strong>inneklimat</strong>et<br />
%<br />
20<br />
10<br />
O<br />
Drag Hög Varier Lag Instän Torr Obehag Stat Andras Builer Damm,<br />
temp temp temp luft luft lukt eleka tobaksr smuts<br />
Figur 5.1<br />
Genomsnittliga besvarsfrekvenser (%) i bostadsbesdndet<br />
Av tabellen pil föregilende sida frarngkr, att man och kvinnor uppger "allergiska"<br />
besvär i ungefar samma omfattning, frånsett vad gäller eksem som förekommer<br />
i betydligt större utsträckning bland kvinnorna. Omfatmingen av<br />
"allergier" är genomgilende nagot större hos de som bor i flerbostadshus än hos<br />
de som bor i smilhus.<br />
Den av Aberg (1989) pilvisade högre allergiförekomsten i norra Sverige än i<br />
södra Sverige finner inte stöd i denna undersökning. Med tanke pil den stora<br />
omfattningen av allergier i landet är det viktigt att i följande analys jämföra<br />
besvärs- och symtombildema för "allergrkerna" med övrigas.<br />
5.2 Upplevt <strong>inneklimat</strong> i bostadsbeståndet<br />
I vår undersökning erhölls de besvars- och symtomfrekvenser som redovisas i<br />
figurerna 5.1 och 5.2. Av figurerna framgår<br />
- att besvar och symtom är mycket vanligare i flerbostadshus än i smilhus,<br />
- att fler än var tionde boende i flerfamiljshus besväras av drag, torr<br />
luft., instängd "dålig" luft, buller, damm och smuts,<br />
- att trötthet och näsbesvär är de vanligaste symtomen i silväl flerbostadshus<br />
som smilhus,<br />
- att de boende i flerbostadshus i vartannat till vart fjärde fall<br />
(beroende p& symtom) anser att dessa beror pil <strong>inneklimat</strong>et, och<br />
- att de boende i småhus endast i ringa grad hänför symtomen till bostaden,
Symtom<br />
95-procentigt<br />
Fierbostadshus<br />
konfidensintervall<br />
% Srnshus<br />
20<br />
I Bostadsrelaterat<br />
10<br />
o<br />
Trött- Tung Hu- Illam. Konc.- Ögon- Nbbe- Hes, Hosta Hud- KlAda, Hudbehet<br />
i hu- vud- yrsel svårig- bes- svär torr besv hår- svär<br />
vudet värk heter vär hals ansik bott händer<br />
Figur 5.2<br />
Genomsnittliga symtomfrekvenser (%) i bostadsbestdndet<br />
Klagomålsfrekvensema är generellt sett relativt laga och ligger lägre an de<br />
nivaer som ibland fors fram i den allmänna debatten. Detta förhallande utesluter<br />
givetvis inte att besvärsfrekvensema kan vara höga i vissa specifika hus,<br />
i vissa husgrupper med t ex vissa tekniska egenskaper och hos vissa befolkningsgrupper,<br />
t ex gruppen bestaende av allergiker och överkänsliga Vi skall<br />
därför närmare studera sammansättningen av ovanstaende besvärsfrekvenser.<br />
5.3 Upplevt <strong>inneklimat</strong> i olika befolkningsgrupper<br />
Vi har analyserat besvärs- och symtomfrekvenserna i flerbostadshusen som uppvisar<br />
de flesta klagomålen pa <strong>inneklimat</strong>et. Vi skall besvara följande frågor:<br />
(i) Hur mycket skiljer sig nivaerna for mannen och kvinnorna?, (ii) Har äldre<br />
fler besvär än yngre? (iii) Hur mycket mer besväras "allergiker" jämfört med<br />
övriga? (iv) Skiljer sig nivilema mellan gamla och nya flerbostadshus?,<br />
(v) Skiljer sig nivilerna mellan sma och stora flerbostadshus? och (vi) Finns<br />
regionala skillnader i nivaema?<br />
I analysen antas, att den genomsnittliga besvärsfrekvensen i en befolkningsgrupp<br />
kan skrivas som en produkt av ett referensvade med en könsfaktor (ett<br />
värde for män och ett annat värde för kvinnor), en dldersfaktor, en faktor för<br />
rapporterad "allergi", en byggdrsfaktor, en faktor för husstorlek och en<br />
landsdelsfaktor. Tekniskt utförs analysen i form av logistisk regression som<br />
kommenteras i slutet av detta avsnitt.
"TORR LUFT"<br />
FLERBOSTADSHUS<br />
Genomsnittlig relativ skillnad i kvoten "besvarlinte bemar"<br />
(referensvarde = 0,21) efer:<br />
Byggdr Husstorlek Landsdel<br />
-1940 0,72 1-10 vuxna 0,73 Södra Sverige 0,83<br />
1941 -60 090 11 -50 vuxna 1,06 Mellersta Sverige 1,03<br />
1961-75 1,06 51- vuxna 121 Norra Sverige 1J4<br />
1976-88 132<br />
Kön Ålder Rapporterad "allergi"<br />
Man 038 -34 dr 095 Ej "allergisk" 0,69<br />
Kvinna ]J2 35-54 dr 1J2 "Allergisk" 131<br />
55-75dr 092<br />
Figur 5.3 Bemar av "torr lufr" i olika befolknings- och flerbostadrhusgrupper.<br />
Alla faktorer ar signfikanta (se kommentar I l nedan)<br />
Figur 5.3 redovisar resultat från en analys av <strong>inneklimat</strong>faktorn "besvär av<br />
torr luft" i flerbostadshusen. I figuren kan utiäsas, att besvären av torr<br />
luft fördelar sig mellan olika befolknings- och flerbostadshusgrupper p&<br />
följande satt:<br />
Kön<br />
Ålder<br />
Allergi<br />
Byggar<br />
Kvinnor besväras mer av "torr luft" än männen. Detta kan man se<br />
f& figuren genom att bilda kvoterna "besvärlinte besvär" for<br />
kvinnor respektive för män. Kvoterna blir 0,21 x 1,12 = 0,24 respektive<br />
och 0,21 x 0,88 = 0,18. Dessa kvoter motsvarar besvärsfrekvenserna<br />
0,24/1,24=0,19 for kvinnor respektive 0,18/1,18=0,15<br />
för män.<br />
Besvärsfrekvensen är högre för åldersgruppen 35-54 år än for de<br />
övriga åidergrupperna.<br />
Personer som rapporterat "allergi" är besvärade av torr luft i<br />
betydligt större utsträckning an övriga. Besvärskvoten for dessa<br />
kan uppskattas till 0,21 x 1,31 = 0,28 som motsvarar besvärsfrekvensen<br />
22%. Besvärskvoten för övriga är häiften sil stor,<br />
nämligen 0,21 x 0,69 = 0,14 som motsvarar besvärsfrekvensen 12%.<br />
Besvärsfrekvensen är högre i nya hus byggda 1976-88 än i övriga<br />
byggårsgrupper. Daniast kommer hus byggda 1961-75 som följs av hus<br />
byggda 194 1-60. Besvärsfrekvensen är lägre i de "äidsta" husen<br />
byggda 1940 eller tidigare än i övriga byggårsgrupper. Besvärskvoten<br />
varierar mellan 0,21 x 0,72 = 0,15 for de äldsta husen till
0,21 x 1,32 = 0,28 för de nyaste husen. De motsvarande besvärsfrekvenserna<br />
variera. fran 13% till 22%.<br />
Husstorlek<br />
Besvärsfrekvensen är högre i stora hus (med 51 eller fler vuxna<br />
boende) än i mindre flerbostadshus. Den lägsta besvarsfrekvensen<br />
Aterfinns i de minsta flerbostadshusen med 10 eller f- vuxna<br />
boende.<br />
Landsdel Besvärsfrekvensen är högre i norra än i mellersta och södra<br />
Sverige.<br />
Kommentarer till den anviinda logistiska regressionsanalysmetoden för beskrivning av<br />
besvärs- och symtomfrekvenser i olika befolkningsgrupper<br />
1. Individerna indelades i grupper efter kön, dlderl-34 Ar, 35-54 k, 55-75 air/,<br />
rapporterad "allergi"/ej "allergisk". "allergisk"/, husets bygg& /-1940,1941-60,1961-75<br />
och 1976-1, husets storlek /l-10.11-50.5 1 eller fler vuxna/ och lands&l /södra Sverige,<br />
mellersta Sverige, norra Sverigel. Det totala antalet grupper blir 2 x 3 x 2 x 4 x 3 x 3 =<br />
432 stycken<br />
2. Indelningen av landet baseras pA de fyra temperaturzoner som anvandes i besmmelserna<br />
f6r isolerstandard och som gallde fram till 1990, se figur 2.2. Denna indelning bygger<br />
i sin tur pA hmedeltemperaturer fur de olika kommunerna. Hus i "södra Sverige" ligger<br />
i temperaturzon IV som i grova drag besrår av västkusten, Skåne. Blekinge. Oland och<br />
Gotland. Hus i "mellersta Sverige" ligger i temperaturzon III. Denna zon består av 1Svriga<br />
delar av södra och mellersta Sverige upp tiil strackningen Dalalven - Vtinem. Husen i<br />
"nona Sverige" ligger i temperaturzonerna I och II. Med "norra Sverige" menas har &liedes<br />
stöm delen av V&mland, Dalarna och Norrland<br />
3. En individ klassas som "allergisk" om hanhon svarat jakande p& minst en av<br />
Mgorna: "Har du haft eller har du astmatiska besvär?", "Har du haft eller har du<br />
hösnuva?" och "Har du haft eller har du eksem?"<br />
4. I analysen bildas "besvarskvoter" mellan frekvenser med och utan besvär i de olika<br />
grupperna. Om t ex 15% av individerna i en befolkningsgrupp besväras av "torr luft", blir<br />
besvärskvoten 0,15/(1-0.15)=18%.<br />
5. Kvoter av ovanstaende slag är enklare att analysera med statistiska metoder än<br />
besvärsfrekvenser. Detta beror pil att det är sv& i statistiska analyser av frekvenser au<br />
ta hiinsyn till att dessa endast fk anta värden i intervallet f h O till 1. En kvot kan<br />
anta vilket positivt värde som helst.<br />
6. Det är enkelt att räkna ut den besvarsfrekvens som motsvarar en viss bestamd kvot<br />
Om kvoten är, säg 9%. erhalls frekvensen 0,09/(1+0,09)=8%. Höga kvoter motsvarar höga besviimfrekvenser<br />
och vice versa.<br />
7. Variationen i besvarskvoterna studerades med s k oviigd logistisk regression. Den<br />
naturliga logaritmen av kvoten användes som beroende variabel i analysen. Denna variabel<br />
kan anta vilka värden som helst, vilket underlatfar analysen. I analysen antas, au det<br />
inte finns nägra s k samspels- eller interaktionseffekter mellan faktorerna Detta senare<br />
antagande kommer att studeras i det fortsatta arbetet.<br />
8. Besvmkvoten f& en befolkningsgrupp kan grovt uppskattas genom multiplikation av<br />
referensvärdet med de aktuella relativa skillnaderna. Betrakta, t ex, gruppen bestaende av<br />
da "kvinnor i Aldrama 35-54 h, som inte är "allergiska" och bor i stora flerbostadshus<br />
(med 51 eller fler vuxna) byggda under perioden 1961-75 och som ligger i mellersta<br />
Sverige". Frh figur 5.3 erhails fuljande skauning av besvärskvoten för denna befolkningsgrupp:<br />
0.21 x 1.12~ 1,12xO,69x 1.06 x 1.21 x 1.03 = 0.24.
9. De relativa skillnaderna har normaliserats pA SA sätt att för varje indelningsgrund<br />
(faktor) är deras medelvärde satt lika med 1.<br />
10. Referensvardet 0,21 i figur 5.3 överensstllmmer inte med den besvärskvot som kan<br />
beraloias frAn den "direkta" skattningen (0,16) av andelen besvarade av torr luft i flerbostadshusen,<br />
se figur 5.1. Vi far 0,16/(1-0.16)=0.19. Denna bristande överenss~melse<br />
beror dels pA att analysen utförts med s k ovagd logistisk regression dels pA den anvanda<br />
metoden för nomaiisering av de olika faktorernas "inverkan".<br />
Referensviirdet kan tolkas som medelvärdet av besvarskvoterna för alia befolkningsgmppema<br />
(hk: 432 stycken) i den aktuella indelningen av befolkningen.<br />
11. En faktor anses vara signifikant om det föreligger en avsevärd skillnad mellan de<br />
befolkningsgrupper som erhAlls vid indelning av befolkningen efter faktorn. Relativa skillnader<br />
för signifikanta faktorer anges med fet stil. I figur 5.3 är da<br />
faktorerna signifikanta.<br />
I nedanstaende tabeller skrivs relativa skillnader för ej signifikanta faktorer<br />
med vanlig stil. En faktor med tv& Igen pA faktorn. t ex könsfaktorn. anses signifikant om<br />
de tvA relativa skillnaderna för faktorn är statististiskt signifiit skilda från varandra<br />
pA 5%-nivån. En faktor med tre eller fler lagen anses signifdant om minst en av de<br />
relativa skillnaderna k statistiskt signifiit skild f h 1.00 pa 5%-nivan. Vi har h&vid<br />
behandlat de tillfrågade individerna som om de har valts ut med ett enkelt obundet<br />
slumpmhsigt urvalsförfarande från den studerade befolkningen.<br />
Dessa kommentarer gälier ilven för resultaten som presenteras i följande tabeller 5.2,5.3,<br />
5.4 och 5.5 och i tillampliga delar för resultaten frän motsvarande loglinjära regressionsanalyser<br />
i kapitlen 6.8 och 10.<br />
I tabellerna 5.2 - 5.5 redovisas resultat från motsvarande analyser av silval<br />
besvärande miljöfaktorer som symtom. Tabellema baseras pA en och samma uppsättning<br />
analyser. I t ex analysen av besvär av drag ingår bAde de tre<br />
individfaktorerna kön, ålder och rapporterad "allergisk" och de tre husfakto-<br />
-<br />
rema byggår, husstorlek och husets geografiska belägenhet.<br />
Tabell 5.2 Besvär i olika typer avjlerbostarlshus. Relativa skillnader för<br />
signifikanta faktorer anges med fet stil<br />
Faktor Refe- Relativ skillnad i kvoten "besvarlej besvär" efter:<br />
rensvarde<br />
Bygg Ar Husstorlek Del av Sverige<br />
-1940 1941 1961 1976 -10 11-50 50- Söd- Mell- Norra<br />
-60 -75 -88 vuxna vuxna vuxna ra ersta<br />
Drag O, 14 1,0 1,O 1,l 0,9 0,9 1.0 1,l 1,O 1,l 0,9<br />
För hög rumstemp 0,06 0,8 0,9 1,2 1,l 0,9 1,0 1,l 1,O 1 ,O 0,9<br />
Varierande rumstemp 0, 08 1,O 1,2 1,l 0,7 1,2 0,9 0,9 1,0 1,O 1,o<br />
För IAg rumstemp 0,08 1,2 0,8 1,2 0,7 0,9 1 ,O 1,l ly1 1,2 0,7<br />
Instängd luft 0,15 0,8 1,l 1,2 0,9 0,8 1,0 1,3 0.9 1,O 1,0<br />
Torr luit 0,21 0,7 0,9 1,1 1,3 0,7 1,l 1,2 0,8 1,0 1,l<br />
Obehaglig luM 0,07 0,9 1,l 1,l 0,9 0,7 1,l 1,3 0.9 1,l 1,O<br />
Statisk elektricitet 0,02 0,6 1,O 1,2 1,2 1,O 1,0 1,O 1 ,l 1,0 1,0<br />
Andras tobaksrök 0,06 0,8 1,4 1,l 0,8 0,8 1,l 1,l 0,9 1,l 1,0<br />
Buller 0,16 1,2 1,l 0,9 0,8 0,7 1,l 1,2 1,0 1,O 1,0<br />
Damm och smuts 0,20 1,2 0,9 0,8 1,0 0,6 1,l 1,3 0,9 1,O 1,l
Tabell 5.3 Besvär hos olika grupper av boende iflerbostadshus. Relativa<br />
skillnader för signijikanta faktorer anges med fet stil<br />
Faktor Refe- Relativ skillnad i kvoten "besvarlej besvär" efter:<br />
rensvärde<br />
Kön Alder 'Allergisk"<br />
Man Kvinnor -34 35-54 55-75 Nej Ja<br />
Ar ar ar<br />
Drag 0,14 0,8 1,2 1,2 1,O 0,7 0,8 1,2<br />
För hög rumstemperatur 0, 0 6 0,9 1 ,l 1,4 1,0 0,6 0.8 1,2<br />
Varierande rumstemp 0, 0 6 0,9 1,l 1,4 1,O 0,6 0,9 1,l<br />
För lag rumstemp 0,08 0,8 1,2 1,3 1,l 0,6 0,8 1,2<br />
Instängd luft 0,15 0,9 1,l 1,4 1,l 0,s 0,7 1,3<br />
Torr luit 0,21 0,9 1,l 1,O 1,l 0,9 0,7 1,3<br />
Obehaglig lukt O, 07 0,8 1,2 1,l 1,2 0,8 0,7 1,3<br />
Statisk elektricitet 0,02 0,9 1,l 0,8 1,s 0,7 0,6 1.4<br />
Andras tobaksrök 0,06 0,9 1,l 1,0 0,9 1,l 0,7 1,3<br />
Buller 0,16 0,9 1,l 1 1,l 0,8 0,8 1.2<br />
Damm och smuts 0,20 0,9 1,l 1,l 1,l 0,8 0,7 1,3<br />
Tabell 5.4 Symtom i olika typer avflerbostadshus. Relativa skillnader för<br />
signifikanta faktorer anges med fet stil<br />
Faktor Refe- Relativ skillnad i kvoten 'besvarlei besvär9 efter:<br />
rensvarde<br />
Byggar Husstorlek Del av Sverige<br />
-1940 1941 1961 1976 -1 0 11-50 50- Söd- Mell- Norra<br />
-60 -75 -88 vuxna vuxna vuxna ra ersta<br />
Trötthet 0,23 1,0 1,0 1,l 1,0 0,8 1,l 1,l 1,0 1,l<br />
Tung i huvudet 0,lO 0,9 0,9 1,l 1,l 0,9 1,0 1,l 1,0 1,0 0,9<br />
Huvudvärk 0,09 0,9 1,0 1,2 0,9 1,0 1,0 1,0 1,0 1,l 0,9<br />
IllamAende,yrsel 0, 03 0,8 1,O 1,3 1,0 0,9 1,l 1,0 1,0 1,0 1 ,O<br />
Konc.svArigheter 0, 04 1,2 1,O 0.9 0,9 0,7 1,0 1,4 1,l 1,0 0,9<br />
bonbesvar 0,09 1,0 0,9 1,0 1,l 0,9 1,0 1,l 1,l 1,O 0,8<br />
Näsbesvär 0,16 1,l 0,9 1,0 1,0 0,8 1,l 1,l 1,O 1,0 1.0<br />
Heshetthalstorrhet 0, 09 0,8 1,O 1,O 1,3 0,9 0,9 1,l 1,0 1,l 1 ,O<br />
Hosta 0,07 0.9 0,9 1,0 1,l 0,9 1,O 1,l 1,0 1,0 1,0<br />
Hudbesvar, ansikte 0, 08 0,9 1,l 0,9 1,2 0,8 1,l 1,2 1,l 1 ,O 0,9<br />
Kladaharbotten 0, 09 1,O 0,9 1,O 1,O 0,9 1,l 1,0 11 1,0 0,8<br />
Hudbesvär, händer 0,08 0,9 1,l 0,8 1,2 0,7 11 1,2 1,0 0,9 1 ,l<br />
1 ,o
Tabell 5.5 Symtom hos olika grupper av boende iflerbostadshus. Relativa<br />
skillnader för signifikanta faktorer anges med fet stil<br />
Faktor Refe- Relativ skillnad i kvoten "besvärlej besvär" efter:<br />
rensvarde<br />
Kön Aider "Allergisk"<br />
Trötthet<br />
Tung i huvudet<br />
Huvudvärk<br />
Illam&ende,yrsel<br />
Konc.svArigheter<br />
bonbesvar<br />
Näsbesvär<br />
Heshethalstorrhet<br />
Hosta<br />
Hudbesvär, ansikte<br />
KIBdahArbotten<br />
Hudbesvär. händer<br />
Män Kvinnor -34 35-54 55-75 Nej Ja<br />
Ar Ar Ar<br />
I tabellerna 5.2 - 5.5 kan följande utläsas for flerbostadshusen:<br />
- Kiagomäi pil temperaturförhällanden och instängd "däiig" luft är vanligare<br />
iflerbostadshusen byggda 1961-75 än i övriga byggårsgrupper. I<br />
flerbostadshusen byggda 1961-75 är ocksa huvudvärk vanligast.<br />
- Kiagomäi pil tom luft är vanligare iflerbostadshus byggda efter 1975<br />
än i flerbostadshusen byggda 1975 eller tidigare. I flerbostadshusen<br />
byggda efter 1975 är ocksa torrhetsymtomen mest frekvent förekomman&.<br />
- Kiagomäi pli luftkvalitet och buller är vanligast i de st6rreflerbostadrhusen,<br />
som generellt ocksa har de högsta symtomfrekvensema.<br />
- Klagomäi pil torr luft, damm och.smuts är vanligare i norra Sverige än i<br />
övriga delar av landet, medan klagomal pil drag och lag temperatur är<br />
vanligast i mellersta Sverige. De geografiska skillnaderna är generellt<br />
sett inte särskilt stora. Det senare galler ocksa symtomförekomsten.<br />
- Kvinnor besväras genomgilende nAgot mer av innekliatbrister och uppger<br />
symtom i högre utsträckning än männen.<br />
- De yngre klagar i större utsträckning pil <strong>inneklimat</strong>et, främst pil temperaturforhlllanden<br />
och instängd "dålig" luft, än medelålders och äldre.<br />
Ailmänsymtomen är mer frekventa inom äidergruppen 35-54 år än inom<br />
övriga adersgrupper. Hud- och slemhinnebesvär varierar pil ett nagot<br />
olika satt melian åidersgrupperna.
- "Allergikerna" besväras genomgaende i större utsträckning an övriga av<br />
<strong>inneklimat</strong>faktorer, framförallt av luftkvalitetsfaktorerna (instängd<br />
"dålig" luft, torr luft, obehaglig lukt, statisk elektricitet, andras<br />
tobaksrök samt damm och smuts). De uppger ocksa generellt högre<br />
symtomfrekvenser, speciellt för slemhinne- och hudbesvär (ögonbesvär,<br />
nasbesvär, hudbesvär i ansikte och p3 händer) som är tre till fyra<br />
gånger vanligare hos "allergiker" än hos övriga.<br />
De redovisade resultaten överensstämmer i stort med tidigare undersökningar<br />
som kort refererades i kapitel 1: Klagomål pa <strong>inneklimat</strong>et är vanligare i<br />
flerbostadshus an i småhus. En minoritet av de boende anser att rapporterade<br />
symtom kan hänföras till bostaden, speciellt vad gäller smahus. Klagomål pil<br />
torr luft, trötthet och nasbesvär är vanligast förekommande. Besvären är mer<br />
patagliga i hus byggda efter 1960. Kvinnor och allergiker är mer besvärade av<br />
<strong>inneklimat</strong>et och rapporterar fler symtom an övriga.<br />
Diskussion<br />
Boende i stadsmiljö har pavisats vara riskfaktor för utveckling av allergi<br />
(Braback m fl, 1991). Föreliggande undersökning stödjer denna slutsats bl a<br />
genom att den visar, att förekomsten av "allergi" och bl a slemhinnebesvär är<br />
högre hos de boende i flerbostadshus än i småhus. I det fortsatta arbetet<br />
kommer vi att närmare jämföra "allergrkerw-gruppen med övriga boende. Av<br />
särskilt intresse är att studera om de bagge grupperna i olika hög grad hänför<br />
sina symtom till bostadens <strong>inneklimat</strong>.<br />
En möjlig bakomliggande faktor för bl a rapporterade allergiska besvär skulle<br />
kunna vara vad vi med ett gemensamt namn kan kalla "urbaniseringsfaktorn".<br />
Den senare tidens byggande av flerbostadshus i tätorter och förortskommuner i<br />
urbaniseringens kölvatten, har sannolikt givit bostadsmiljöer med ett <strong>inneklimat</strong><br />
som bidragit till att klagomålsfrekvenserna är högre i flerbostadshus<br />
än i smahus och speciellt höga i de större och nyare husen. I dessa urbana<br />
miljöer finns fläkt- och trafikbuller, förorenad uteluft och inte minst en<br />
hög boende- och bostadstathet.<br />
Bakom resultaten i tabell 5.2 kan anas tv8 grupper av bostadshus. En av dessa<br />
grupper består av miljonprogrammets flerbostadshus från 1960-talet och tidigt<br />
1970-tal, den andra av de nyare och sannolikt i stor utsträckning täta flerbostadshus<br />
som byggdes efter oljekrisen 1974.<br />
Analysen i följande kapitel av resultaten från <strong>inneklimat</strong>matningma i dessa<br />
bada husgrupper och från <strong>inneklimat</strong>matningama i övriga delar av bostadsbeståndet<br />
kan ge ett visst underlag for att belysa följande fragor:
1. Avspeglar de många klagomalen pA bl a drag, lag rumstemperaturer och<br />
instängd "daiig" luft samt förhöjda symtomfrekvenser av bl a huvudvärk<br />
i miljonprogrammets årgangar ett sämre <strong>inneklimat</strong>? Har många av dessa<br />
hus renoverats med ökad täthet som paföljd - utan att ventilationen<br />
förbättrats - vilket resulterat i luftkvalitetsproblem?<br />
2. Har de komplicerade ventilationsystem som installerats i mAnga flerbostadshus<br />
pA senare tid medfört luftkvaiitetsproblem (besvär av torr<br />
luft, damm och smuts, slemhinne- och hudbesvär)?<br />
3. Har den ökande anvandningen av nya, i många fall kraftigt emitterande<br />
material, medfört luftkvalitetsproblem?<br />
Om vi kan finna svaren pil dessa fdgor finns naturliga förklaringar till<br />
många klagomåi pA <strong>inneklimat</strong>et i nya och stora flerbostadshus. Svaren skulle<br />
ocksa öppna vägen för att finna tekniska lösningar till många <strong>inneklimat</strong>problem.
Ventilation<br />
Mätmetod<br />
Hans Stymne och CarlAxel Boman<br />
För mätning av ventilationsflöde har den SA kallade passiva spårgastekniken<br />
kommit till användning. Principen for denna metod är, att man simulerar föroreningskällor<br />
med hjälp av spårgaskällor i ampuller, som utplaceras i<br />
bostaden och som kontinuerligt avger smA väldefinierade mängder spårgas.<br />
Koncentrationen av spårgas i luften är ett matt pA ventilationen. Vid god<br />
ventilation erhålls laga koncentrationer av spårgas, medan sämre ventilation<br />
leder till högre koncentrationer.<br />
Medelvärdet av spårgaskoncentrationen under mattiden erhålls genom kontinuerlig<br />
provtagning av luften, med hjälp av sma adsorptionsarnpuller, som ocksa<br />
placerats ut i lägenheten. Metoden är elegant, lättadministrerad och relativt<br />
billig samt har försumbar paverkan pA de boendes vanor.<br />
I lägenheter i flerbostadshus har genomgaende endast en spårgaskälla använts,<br />
vilken placerats i vardagsrummet. Provtagningen har utförts i kök och utanför<br />
badrum, dvs där sannolikt den mesta luften lämnar lägenheten.<br />
I smAhus har normalt tvi olika typer av spårgaser använts. Om det finns flera<br />
våningsplan har de tvA spårgastyperna placerats i olika plan. Även här har<br />
provtagning skett i kök och utanför dörren till vatutrymmen.<br />
Mätningarna startades av besiktningsmän och avbröts av de boende efter ca en<br />
månad. Provtagarna analyserades med hjälp av gaskmmatografi vid SIBs laboratorium,<br />
dit de skickades per post av de boende själva. Ventilationsflödet<br />
beräknades ur<br />
- kända data om spårgaskäilornas avgivningshastighet,<br />
- provtagarnas upptagningshastighet,<br />
- provtagningstiden (mätperiodens längd) och<br />
- de analyserade mängderna av spårgas.<br />
De pA detta satt beräknade ventilationsflödena är behäftade med saval slumpmässiga<br />
som systematiska fel.<br />
I de slumpmässiga felen inräknas analysmetodens onogrannhet, variationen i<br />
provtagarnas sarnplingshastighet och spårgaskällornas avgivningshastighet samt<br />
osäkerheten orsakad av ojämn spårgasspridning i bostaden.<br />
Bland de systematiska felen märks:<br />
1. Osäkerheten i kalibreringen av provtagarnas upptagningshastighet är ca<br />
5%. Trots den systematiska karaktären av denna feikälla har felet medräknats i<br />
onoggrannhetsuppskattningen tillsammans med de slumpmässiga felen.
2. Avgivningshastigheten for spårgas ökar ca 4.5% per grad. Spårgaskallorna<br />
har kalibrerats i laboratoriet vid 21 "C. För beräkning av ventilationsflödet<br />
har i del flesta fall kalibreringsvärdet använts utan korrektion för temperaturavvikelse<br />
från kalibreringstemperaturen. Om medeltemperaturen under försöket<br />
överstiger 21°C ger beräkningen en underskattning av ventilationsflödet,<br />
medan en lägre temperatur ger en överskattning.<br />
Temperaturmätningarna visar, att småhusen i genomsnitt har en temperatur som<br />
föga avviker från kalibreringstemperaturen, medan lägenheterna i flerbostadshus<br />
i genomsnitt har 22.2 "C. Medelventilationsflödet för flerbostadshus är<br />
darfor underskattat med ca 6%.<br />
I ca 20% av matningarna bestämdes avgivningshastigheten genom vägning av<br />
spårgaskallorna före och efter försöket. I dessa fall finns inte detta systematiska<br />
fel.<br />
3. Ventilationsflödet beräknas ur inversen av tidsmedelvärdet för spårgaskoncentrationen.<br />
För att fa ett riktigt tidsmedelvarde av ventilationsflödet<br />
bör egentligen flödet beräknas ur tidsmedelvärdet av inversen av koncentrationen,<br />
vilken är omöjlig att mäta med integrerande provtagning. Metoden ger<br />
darfor en systematisk underskattning av medelventilationsflödet om flödet<br />
varierar med tiden. De största variationerna inträffar i sjäivdragsventilerade<br />
byggnader, där underskattningen kan vara i storleksordningen 5-15%.<br />
Noggrannheten i de bestämda ventilationsflödena uppskattades ur data for<br />
metodnoggrannhet och spridningen av analyserade spargasmängder mellan de<br />
olika provtagarna.<br />
Den uppskattade onoggrannheten for det slumpmässiga mätfelet, inklusive<br />
kalibrenngsfelet enligt punkt 1 ovan, är mindre än 17% av de beräknade<br />
ventilationsflödena for 50% av mätningarna och mindre än 40% for 90% av<br />
matningarna.<br />
För en niimare beskrivning av mätmetoden, se Stymne och Boman (1993).<br />
6.2 Ventilationen i bostadsbeståndet<br />
Sedan länge har de svenska byggbestämmelsema haft regler om uteluftflöden<br />
(ventilationen) i olika lokaler. I <strong>Boverket</strong>s nybyggnadsregler anges att uteluftflödet<br />
till rum, dar personer vistas mer än tillfalligt, skall vara minst<br />
0,35 Vs och m2 golvarea. Detta laav galler silväl enskilda rum som hela<br />
bostaden.<br />
För sovrum gäller dessutom att luftflödet skall vara minst 4 Vs och sovplats,<br />
viket motsvarar ett högre krav än ovannämnda grundkrav.<br />
I figur 6.1 visas hur ventilationen faktiskt fördelar sig i bostadsbeståndet.<br />
Figuren visar, att ventilationen varierar mycket mellan olika hus. Av den ö m<br />
delen i figuren framgår, att ventilationen är anmärkningsvärt lag i många hus,<br />
särskilt bland smilhusen.
0.0 0.1 0.2 0.3 0.4 0.5 0.6 0.7 0.8 0.9 1.0 0.0 0.1 0.2 0.3 0.4 0.5 0.6 0.7 0.8 0.9 1.0<br />
Ventilation i liter per sekund och m2<br />
O 10 20 30 40 50 60 O 10 20 30 40 50 60<br />
Ventilation i liter per sekund och person<br />
Figur 6.1<br />
Ventilationen i bostadsbestdndet bland sdhusen (heldragen linje)<br />
och flerbostadshusen (streckad linje). Till vänster redovisas de<br />
skattade frekvensfunktionerna. Till höger redovisas motsvarande<br />
fördelningsfunktioner. Tunna linjer för frekvensfunktionerna omgärdar<br />
osäkerhetsregionerna<br />
I sh stor del som ca 86% av smhhusen och i ca 50% av flerbostadshusen är ventilationen<br />
lägre än den rekommenderade miniminivån 0,35 liter per sekund och<br />
m2. I småhusen med Ihg ventilation bor sammanlagt ca 4 miljoner människor.<br />
Motsvarande siffra for flerbostadshusen är nihmare 1,5 miljoner människor.<br />
Detta är förbluffande stora siffror som vi hterkommer till i den avslutande<br />
diskussionen.<br />
Skillnaden mellan smA- och flerbostadshusen försvinner i stor utsträckning om<br />
ventilationen uttrycks i liter per sekund och person, se den nedre delen av<br />
figur 6.1. En anledning till detta är att lägenheterna i allmänhet är större i<br />
smahusen än i flerbostadshusen.
Kommentarer till de använda metoderna<br />
l. Frekvens- och fördelningsfunktionerna har skattats med en numerisk beräkningsmetod<br />
som inte fönitstitter kännedom om funktionernas allmänna utseende, se Wailer och Högberg<br />
(1993) för en närmare beskrivning av metoden.<br />
2. För frekvensfunktionerna redovisas os&erhetsintervall. Ett sildant intervall kan<br />
tolkas pA SA sätt att för ett givet värde x acker det 'angivna intervallet frekvensfunktionens<br />
rätta värde vid x med sannolikheten 67%. se Waller och Högberg (1993).<br />
3. Det finns matfel i uppmatta varden. Miltfelet i ett vade kan skrivas som summan av<br />
ett systematiskt och ett slumpmbsigt fel. De slumpm~siga matfelen medför att de faktiska<br />
eller "genuina" variationerna mellan husen är mindre än de som redovisas i figur 6.1.<br />
4. Storleken pil erhana matvaden, uttryckta i Vs,m2, beror pA hur lagenhetsarean<br />
definieras. Detta gNler sarskilt för smahusen. Av Boman och Sundbergs (1993) studie framgk,<br />
att de genomsniuiiga 12genhetsareorna för smahusen kan variera med uppemot 10% beroende<br />
pil hur de definieras, se kommentaren till figur 3.1. Detta medför i sin hu att de<br />
genomsnittliga ventilationsnivAerna för smahusen kan variera med ca 10% beroende pil vilken<br />
areadefinition som används.<br />
5. Ventilationen mattes i tvA Egenheter i flerbostadshusen. Dessa &genheter har i SA<br />
stor utstrikhing som möjligt valts ut slumpmiissigt Lagenhetsurvaien innebär, att den<br />
skenbara variationen ökas. De kan därf6r behandlas som en felkalla som ökar det slumpmassiga<br />
matfelet<br />
6. Det slumpmbsiga matfelet kan ge upphov till ett visst systematiskt fel i skattningarna<br />
av hur mariga hus som faller över eller under vissa grtinsviirden, t ex antalet hus<br />
som har lagre ventilation än 0.35 liter uteluftsflöde per sekund och mZ. Storleken av detta<br />
systematiska fel kommer au underdkas narmare i det fortsatta arbetet.<br />
Dessa kommentarer galler i tilhpliga delar motsvarande resultat för de andra <strong>inneklimat</strong>faktorerna<br />
i kapitlen 7.8.9 och 10.<br />
6.3 Ventilationen i olika husgrupper<br />
Den genomsnittliga ventilationen var 0,24 Vs,m2 eller 15 Vs,person i smahusen<br />
och 0,35 Vs,m2 eller 16 Vs,person i flerbostadshusen. Ventilationen i<br />
olika hustyps- och åidergrupper visas i figur 6.2 p& nästa sida. Vi kan dra<br />
följande slutsatser:<br />
- Den genomsnittliga ventilationen, uttryckt i l/s,m2, varierar i betydande<br />
utsträckning: den varierar från 0,20 för småhus byggda 1961-75<br />
till ett nästan dubbelt sa högt värde (0,38) for flerbostadshus byggda<br />
1940 eller tidigare.<br />
- Den genomsnittliga ventilationen är lagre än miniminomen 0,35 Vs,m2 i<br />
alla småhusgrupperna. Detta gäller ocksa för tv& grupper av flerbostadshus,<br />
men inte för gruppen bestaende av de äldsta husen (byggda 1940<br />
eller tidigare) och husen byggda 1961-75.<br />
- Den genomsnittliga ventilationen, uttryckt i l/s,person, varierar inte<br />
lika mycket mellan husgrupperna som om den uttrycks i Vs,m2. Den varierar<br />
mellan 12 och 18 l/s,person.
Ventilation i Liter per sekund och mZ<br />
0.4<br />
0.3<br />
0.2<br />
0.1<br />
0.0<br />
-<br />
-40 41-80 61-75 76-88 -40 41-60 61-75 76-88 hg*<br />
Rerbostedahw --I<br />
- - Smáhus<br />
Ventilation i liter per sekund och person<br />
22<br />
20<br />
18<br />
l6<br />
14<br />
12<br />
l0<br />
B<br />
6<br />
4<br />
2<br />
o<br />
- - smBhus<br />
- -<br />
~leibostedshus<br />
-40 41-60 61-75 78-88 -40 41-80 m-75 76-88<br />
Figur 6.2 Genomsnittlig ventilation i bostadsbeståndet efrer hustyp och<br />
dlder<br />
Ventilationens stora variation mellan hus kan i en relativt liten utsträckning<br />
aterföras pil skillnader i husens ålder. Ventilationsstorlek i ett enskilt hus<br />
beror p& en mängd faktorer. Husen skiljer sig At bhde i tekniskt avseende och<br />
hur de används.
Husen i Sverige har sannolikt byggts tätare med åren. Den mer eller mindre<br />
oavsiktliga ventilationen (den s k infiltrationen) är i s& fall i allmänhet<br />
mindre i nyare än i äldre hus. En mer markerad "ålderseffekt" än den som visas<br />
i figur 6.2 borde kunna spåras, kan man hävda. En anledning till att ålderseffekten<br />
"maskerats" i figuren kan vara, att de olika årgångarna av husen i<br />
olika hög grad är försedda med mekanisk ventilation.<br />
I kapitel 3 visades, att självdragsventilation dominerar bland de äldsta<br />
husen. Pa 1970-talet bö jade småhusen förses med franluftssystem eller med<br />
till- och frånluftssystem. Bland flerbostadshusen började mekanisk ventilation<br />
introduceras redan pi 1960-talet.<br />
Tva parallella utvecklingar kan ha ägt rum - mot tätare hus och mot ökad<br />
användning av meknisk ventilation - vilket sammantaget kan ha medfört, att<br />
åldersskillnaderna i figur 6.2 inte är sa stora som man kanske kunde vänta.<br />
Vi skall här analysera i vilken utsträckning skillnaderna i ventilation kan<br />
Aterföras pil tekniska skillnader mellan husen. Vi skall bl a försöka separera<br />
inverkan av "ålders- och ventilationssystemeffekterna" från varandra. Frilgoma<br />
äc (i) Hur mycket skiljer sig den genomsnittliga ventilationen mellan hus av<br />
olika alder (om allt annat är lika)? (ii) Hur mycket skiljer sig den genomsnittliga<br />
ventilationen mellan hus med olika ventilationssystem?<br />
Fönstertätning och andra tätningsatgärder i samband med ombyggnad kan ha<br />
medfört minskad ventilation. Dessutom kan ventilationen i stort skilja mellan<br />
olika landsdelar. Vi skall därför ocksa försöka besvara följande fragor: (iii)<br />
Hur mycket skiljer sig den genomsnittliga ventilationen mellan ombyggda och ej<br />
ombyggda hus? (iv) Hur mycket skiljer sig den genomsnittliga ventilationen<br />
mellan hus i olika delar av Sverige?<br />
För att sammanfatta och beskriva skillnader mellan husgrupperna används loglinjär<br />
regression. Metoden motsvarar den logistiska regressionsanalys som<br />
användes i föregaende kapitel.<br />
Härvid antas, att den genomsnittliga ventilationen i en husgrupp (en småhuseller<br />
flerbostadshusgrupp) kan siaivas som en produkt av ett referensvärde och<br />
fyra faktorer: en aldenfaktor, en ombyggnadsfaktor, en ventilationssystemfaktor<br />
och en landsdelsfaktor.<br />
Figurerna 6.3 och 6.4 redovisar resultat från tvil sadana analyser, den första<br />
för småhusen och den andra för flerbostadshusen. I figurerna kan direkt utläsas<br />
följande:<br />
- För bade smil- och flerbostadshusen tyder resultaten pil att den genomsnittliga<br />
ventilationen är ca 10% högre i äldre hus (byggda 1960 eller<br />
tidigare) än i yngre (byggda 1961 eller senare).<br />
- Bostadshus med självdragsventilation har i genomsnitt de lägsta ventilationsnivaema.<br />
Hus med till- och frånluftsystem har de högsta genomsnittliga<br />
ventilationsnivAerna. Hus med frånluftsventilation har nivaer<br />
som ligger mellan nivilerna för hus med självdragsventilation och hus med<br />
till- och frånluftsventilation.
VENTILATION<br />
SMÅHUS<br />
a) Ventilation i liter per sekund och kvadratmeter<br />
Genomsnittlig relativ skillnad (referensvarde = 022) efter:<br />
Byggdr Ventilations- ombyggd- Landsdel<br />
system status<br />
-1960 I,# (Sjalvdrag 1,OO) Ej Södra<br />
ombyggt 1,05 Sverige 1,01<br />
Mellersta<br />
Självdrag 0,78 Sverige 1,07<br />
1961- 0,96 Frdnluft 099 Ombyggt 0,95<br />
Till- och 123 Norra<br />
frånluft Sverige 0,91<br />
b) Ventilation i iiter per sekund och person<br />
Genomsnittlig relativ skillnad (referensvärde = 12) efter:<br />
Byggdr Ventilations- ombygg@- Landsdel<br />
system status<br />
-1960 1,lO (Självdrag 1,OO) Ej Södra<br />
ombyggt 1,02 Sverige l,#<br />
Mellersta<br />
Självdrag 092 Sverige I,#<br />
1961- OQO Frdnluft 098 Ombyggt 0,98<br />
Till- och IJI Norra<br />
franluft Sverige 092<br />
Figur 6.3<br />
Ventilation i smdhus efter byggdr, ombyggnadsstatus, ventilationssystem<br />
och landsdel. Relativa skillnader för signifikanta faktorer<br />
anges med fet stil. Småhus byggda 1960 eller tidigare med mekanisk<br />
ventilation ingdr inte i analysen pd grund av för fd observationer<br />
Vidare framgår av figurerna, att den genomsnittliga ventilationsnivan är högre<br />
i södra och mellersta Sverige än i de norra delarna av landet.<br />
Ombyggnadsfaktorn är inte signifikant i nLLgon av de fyra analyserna. Denna<br />
bristande signifikans kan vara en konsekvens av att vi delade in husen i<br />
alltför heterogena grupper efter ombyggnadsstatus, se nedanstånde kommentar<br />
nummer 1.
VENTILATION<br />
FLERBOSTADSHUS<br />
a) Ventilation i liter per sekund och kvadratmeter<br />
Genomsnittlig relativ skillnad (referensvärde = 0,30) efrer:<br />
Byggdr Ventilations- Ombyggnads- Landsdel<br />
system status<br />
-1960 l , 1 Självdrag 095 Ej Södra<br />
FrLfnlu.fr 1,05 ombyggt I,06 Sverige 1,09<br />
Mellersta<br />
Självdrag OJ6 Sverige 1,05<br />
1961- 0,96 Frdnlufr 1,Ol Ombyggt 0,94<br />
Till- och 1J3 Norra<br />
frdnlufr Sverige OJ6<br />
b) Ventilation i liter per sekund och person<br />
Genomsnittlig relativ skillnad (referensvärde = 13) efrer:<br />
Byggdr Ventilations- 0mbyggnad-F- Landsdel<br />
system status<br />
I<br />
Självdrag 0,95 Ej Södra<br />
-lgti0 ,O7 Frdnlufr 1,05 ombyggt 1,03 Sverige 1,07<br />
l<br />
Mellersta<br />
Självdrag OJ6 Sverige 1,06<br />
1961- 0,93 Frdnlufr 099 Ombyggt 0,97<br />
Till- och 1J5 Norra<br />
frånluft Sverige OJ7<br />
Figur 6.4<br />
Ventilation iflerbostadshus efer byggdr, ombyggna&status, ventilationssystem<br />
och landsdel. Relativa skillnader för signijikanta<br />
faktorer anges med fet stil. Flerbostadshus byggda 1960 eller<br />
tidigare med till- och frdnlufrsystem ingdr inte i denna analys pd<br />
grund av för fd observationer<br />
Kommentarer till den använda loglinjllra regressionsmetoden:<br />
1. Ett hus klassades som ombyggt om det vid besiktningen befanns ha genomgatt en<br />
genomgripande inre och yttre gndring som f(kan1etl nytt byggnadslov, t ex ändrad lagenhetsindelning,<br />
byte av inredningsmaterial i merparten av lagenhetema, inattning av hiss, byte<br />
av VVS-installationer, renovering av yttertak eller fasad. Tillbyggnad räknas som ombyggnad.<br />
Av definitionen följer, au gnippen ombyggda hus är mycket heterogen. Vissa ombyggda<br />
hus ingk inte i gruppen, t ex de hus W enbart yttertaket eller fasaden renoverats.
2. Landsindelningen gjordes pA samma sätt som i föregAende kapitel, dvs husen delas in<br />
i tre regioner efter temperaturzon.<br />
3. Den genomsnittIiga ventilationen i en husgrupp kan grovt uppskattas genom multiplikation<br />
av referensvärdet med de aktuella relativa skillnaderna Betrakta, t ex, gruppen<br />
bestAende av alla "sjalvdragsventilerade smahus byggda 1960 eller tidigare som inte är<br />
ombyggda och ligger i mellersta Sverige". Från figur 6.3 erhals följande skauning av den<br />
genomsnittliga ventilationen i denna husgrupp, uutyckt i liter per sekund och person:<br />
12x 1.10~ 1,02x 1.01 = 14.<br />
4. De relativa skillnaderna har normaliserats pA så säu au för indelningsgrunderna<br />
(faktorerna) "byggW, "ombyggnadsstatus" och "landsdel" är deras medelvaden satta lika<br />
med 1. För faktorn "ventilationssystem" har medelv&det av de relativa skillnaderna för<br />
byggårsklassen "1961 eller senare" satts lika med 1.<br />
5. Referensvärdena i figurerna överensstämmer inte med de medelvaden för smA- och<br />
flerbostadshusen som redovisas i inledningen av avsnitt 6.3. Denna bristande överensstämmelse<br />
beror dels pA att analysen utförls med s k ov8gd loglinjär regression dels på den<br />
anvanda metoden för normalisering av de olika faktorernas "inverkan".<br />
Ett referensvarde kan i detta fall (och med vissa tillaggsantaganden) tolkas som ett viktat<br />
medelvärde av de genomsnittliga ventilationsniv~ema i de olika husgrupperna som baseras pA<br />
de anviinda indelningarna av smahus- respektive flerbostadshusbestanden. Betrakta indelningen<br />
av smahusbesrilndet. SmAhus byggda 1960 eller tidigare har i analysen indelats i<br />
2 x 3 = 6 grupper. Låt A beteckna medelvärdet av de sex genomsnittliga ventilationsnivkrna<br />
i dessa husgrupper. Småhus byggda 1961 eller senare har indelats i 3 x 2 x 3 = 18 grupper.<br />
Lat B beteckna medelvärdet av de 18 genomsnittliga ventilationsnivAema i dessa husgrupper.<br />
Referensvärdet kan då skrivas som ?4(A+B).<br />
6. Ventilationsrni4tvärdena kommer att analyseras vidare i det fortsatta arbetet. De<br />
redovisade resultaten baseras pA matningar under ca en manad under vinterWngen 1991P2.<br />
Wtmånaderna för de olika husen var o b förlagda under denna vintersäsong. För vissa hus<br />
kan matningen ha utförts under november 1991. För andra hus kan matningen ha utförts så<br />
sent som under mars och i vissa fall sh sent som under april 1992.<br />
7. Ventilationen är klimatberoende, *skilt i hus med självdragsventilation. Ventilationen<br />
ökar i allmhhet med bl a ökande temperaturskillnad inne-ute. Detta klirnatberoende<br />
medför, au i den redovisade variationen mellan hus "finns inspriingt" en variation som kan<br />
Aterfdras pA de skilda ute- och <strong>inneklimat</strong>förut&ittningar som gallde vid matningarna<br />
En viktigt uppgift är att närmare undersöka ventilationens klimatberoende och studera om de<br />
redovisade ventilationsmönstren bryts när man tar hasyn till klimatberoendet. I Adalberth<br />
m fl (1992) beskrivs en ansats som kommer att tilllimpas i det fortsatta arbetet. Ansatsen<br />
som sådan har utvärderats av Boman och Skogberg (1993). Resultaten från analyserna av<br />
klimatkomgerade ventilationsvärden väntas inte paverka huvuddragen i mönstren som<br />
redovisats i figurerna 6.3 och 6.4. Möjligen kan analyserna ge något mindre skillnader<br />
mellan sjhimgsventilation och de b& typerna av mekanisk ventilation.<br />
8. För de redovisade genomsnittliga ventilationsnivkrna, och för analyserna av skillnader<br />
meilan genomsnittliga nivaer mellan olika husgrupper, har de slumpm%siga matfelen i<br />
ventilationsvardena inte snedvridit resultaten. En konsekvens av denna matfelstyp är, att<br />
standardfelen för skattningarna (figur 6.2) är större än vad de skulle ha varit om det inte<br />
funnits nAgra slumpmtissiga matfel. Det slumpm2ssiga matfelet kan ockd ha bidragit till,<br />
au tre av fyra byggnaddrsfaktorer och alla ombyggnadsfaktorer i figurerna 6.3 och 6.4<br />
inte är signifikanta. Det anvbda signifikansbegreppet diskuteras i kapitel 5. I det<br />
fortsatta arbetet ingår fcksök att ta hbsyn till den "skenbara" variationen. Ett underlag<br />
för denna analys är Stymnes och Bomans (1993) utvärdering av matfelet<br />
Dessa kommentarer gäller i tilhpliga delar aven för resultaten fdn motsvarande<br />
regressionsanalyser som presenteras i kapitlen 8 och 10.
Det kan vara av intresse att jämföra de ovan redovisade resultaten från ventilationsmätningar<br />
i svenska bostäder, med andra stöme undersökningar som<br />
utförts med passiv spårgasteknik (PFT-metoden) i andra länder med liknande<br />
klimat. Säteri (1993) redovisar en matserie omfattande 25 1 bostäder i Finland.<br />
Bergsöe (1991) redovisar en mätserie omfattande 123 bostäder i Danmark. Dessa<br />
undersökningar är saledes av betydligt mindre omfattning än den svenska.<br />
Undersökningarna baseras inte heller p& strikt statistiska urval av bostäder<br />
från bostadsbestånden i respektive länder. Av nedanstaende tabeli framgår, att<br />
mätningarna i dessa andra nordiska länder visar ett liknande mönster avseende<br />
ventilationsflöden i bostäder.<br />
Den genomsnittliga ventilationen är i allmänhet högre i flerbostadshusen än i<br />
smilhusen. För biide smil- och flerbostadshusen galler att husen med självdragsventilation<br />
har i de flesta fall lägre genomsnittliga ventilationsflöden än<br />
hus med mekanisk ventilation.<br />
<<br />
\<br />
Tabell 6.1<br />
.\<br />
Genomsnittlig ventilation i svenska bostäder enligt EWB-under-<br />
, 1 '<br />
sökningen, för 251 bostäder i Finland (Säteri, 1993) och 123<br />
f<br />
bostäder i Danmark (Bergsöe, 1991) efter hustyp och typ av<br />
\ J;><br />
ventilationssystem l )<br />
o \, 4% /'<br />
Hustyp och ventilationssystem<br />
Ventilation i liter per sekund och m2<br />
Sverige' Finland Danmarkz<br />
Smahus Sjäivdrag 023 0,16 ',- 0 3 (P , l<br />
Frånluft 0.24 0.18 ' 0.38<br />
1) J<br />
Till- och frdnluft 029 0,lO. 0. r r-<br />
% P<br />
Flerbostadshus Sjäivdrag 033 O25 ',<br />
Fråniuft 039 O27 0,40<br />
Till- och frhluft O,4O 0.24 ,y -<br />
Avser de genomsnittligt uppmatta nivikrna i bostadsbeshdet efter hustyp och typ av<br />
ventilationssystem med besthdets aktuella fördelning efter byggår, ombyggnadsstatus och<br />
landsdel. Det kan vara av intresse att jamföra resultaten i tabellen med resultaten f& de<br />
loglinj&a regressionsanalysema som redovisas i figurerna 6.3 och 6.4. För t ex "sjuvdragsventilerade<br />
och ej ombyggda smahus i mellersta Sverige" erhålls från figur 6.3 följande<br />
skattningar av ventilationen för hus byggda 1960 eller tidigare:<br />
022 x 1.04 x 1.00 x 1,05 x 1,07 = 0.26 liter per sekund och m2<br />
och för hus byggda 1961 eller senare:<br />
022 x 0.96 x 0.78 x 1,05 x 1 ,O7 = 0,19 liter per sekund och m2<br />
Med tanke pA au de allra flesta eller ca 70% av de sjalvdragsventilerade smahusen är byggda<br />
1960 eller tidigare, se tabeil 3.5, förefaller dessa skattningar vara förenliga med den i<br />
tabell 6.1 redovisade skatmingen 023 liter per sekund och m2 för den genomsnittliga<br />
ventilationen i alla sj2lvdragsventilerade smähus i bostadsbestandet.<br />
Z<br />
Avser hus byggda efter 1982
Innetemperatur<br />
Mätmetod<br />
CarlAxel Boman<br />
De främsta kraven pA en temperaturmätare vid faltmatning i stor skala är att<br />
den är lätt att hantera och mater med god precision. Mattiden i varje bostad<br />
var i denna undersökning en månad. I småhus användes i de flesta fall tvil<br />
matare och i lägenheter i flerbostadshus en matare.<br />
I denna undersökning var det inte nödvändigt att avläsa eller insamla mätdata<br />
under pAgAende matning. Den använda matenheten, som är batteridriven, har<br />
darfor varken sifferfönster-display eller manöverknappar, se fig 2.5. För att<br />
underlätta handhavandet av matenheten i falt är enhetens givare integrerad i<br />
matarens övriga elektronikkomponenter, dvs hela matenheten med givare och<br />
övriga komponenter är placerad där matningen utförs.<br />
Matenheten har storleken 52 x 90 x 25 mm och är öppen i nedre och övre delen<br />
SA att rumsluften fritt kan passera genom mataren. Samtidigt erhålles ett<br />
visst strålningsskydd av givaren. Mätning pAbörjas och avslutas genom att en<br />
delvis "gömd" bygel flyttas mellan olika stiftpar. Att marning pAbörjats indikeras<br />
genom att en lysdiod tänds under ca 30 sekunder. Mätaren, som väger<br />
ca 150 gram, fastes pA en lämplig innervägg i bostaden.<br />
Mätmetoden bygger pA principen att givaren, ett FTC-motstånd, piverkar en<br />
pulsgenerator vars pulser regelbundet lagras i en räknare (register). Pulserna<br />
ackumuleras och innehåilet i räknaren representerar produkten av tid och temperatur.<br />
Kalibrering av matarna utfors i en temperaturbad med känd temperatur,<br />
varvid varje enhet tilldelas en kalibreringsfaktor.<br />
Till mataren hör en avlasningsenhet, kopplad till en persondator, till vilken<br />
temperaturmätaren ansluts pA ett enkelt satt. Tidpunkten för start och stopp<br />
registreras manuellt i falt och maste tillsammans med matarens serienummer och<br />
ovannämnda kalibreringsfaktor anges i datorprogramet vid läsning av medeltemperaturen.<br />
Inför undersökningen ställdes följande krav p& temperaturmätarens egenskaper:<br />
MtomrAde O-50°C rntitomritde, gradtimmar 1 000 000 gradtimmar<br />
noggrannhet 1040°C f0.3OC uppltisning 1 gradtimme<br />
noggrannhet 0-50°C f0.5"C drifttid > 1/2h<br />
langtidsstabilitet cO,l°C omgivningstemperatur 0-50°C
Figur 7.1<br />
Innetemperaturen i bostadrbestdndet bland småhusen (heldragen<br />
linje) och flerbostadshusen (streckad linje). Till vänster redovisas<br />
de skattade frekvensfunktionerna. Till höger redovisas<br />
motsvarande fördelningsfunktioner. Tunna linjer förfrekvensfunktionerna<br />
omgärdar osäkerhetsregionerna<br />
Mätarna har fungerat väl. Kalibreringar av ett stort antal slumpmässigt utvalda<br />
mätare visade emellertid, an det systematiska mätfelet är +0,32OC. De<br />
redovisade resultaten har korrigerats för detta systematiska mätfel. Standardavvikelsen<br />
för det slumpmässiga mätfelet har uppskattats till 0,17"C.<br />
För en närmare beskrivning av mätmetoden, se Boman och Skogberg (1993).<br />
7.2 Innetemperaturen i bostadsbeståndet<br />
Frågan om vilka innetemperaturer som förekommer i våra bostäder har under<br />
senare tid främst diskuterats i samband med energisparverksamheten i bostadsbeståndet.<br />
Utforda utvärderingar av energisparandet under 1970- och 1980-talen<br />
tyder pA att endast en mindre del av energibesparingen Astadkommits genom<br />
temperatursänkningar, se t ex Elmroth m fl (1989).<br />
En lika viktig Hga är vilka temperaturer som förekommer i våra bostäder i<br />
förhåilande till vilka temperaturer som är önskvarda med tanke pA de boendes<br />
inomhuskomfort och hälsa.<br />
Människans upplevelse av det termiska klimatet styrs väsentligen av luftens<br />
innetemperatur, men ocksa av temperaturen pA omgivande ytor. Kroppsaktivitet,<br />
klädsel, luftrörelser (drag) och temperaturskillnader i rummet paverkar ocksh<br />
upplevelsen. Enligt Socialstyrelsens allmänna rAd från 1988 rekommenderas en<br />
s k operativ temperatur mellan 20°C och 24°C. Med operativ temperatur menas<br />
medelvärdet av lufttemperaturen vid en viss punkt och den temperatur som omgivande<br />
ytor i en viss riktning har. Denna riktade operativa temperatur får<br />
vara lägst 18OC. Vidare får skillnaden mellan olika punkter och riktningar<br />
vara högst 5OC.
"C<br />
23<br />
22<br />
21<br />
20<br />
19<br />
18<br />
-<br />
-40 41-60 61-75 76-88 -40 41-60 61-75 76-88<br />
Smáhus Flerbostadshus --i<br />
Figur 7.2 Genomsnittlig innetemperatur i bostadsbeståndet efrer husiyp och<br />
byggår<br />
I figur 7.1 visas vilka innetemperaturer som faktiskt förekommer i bostadsbeståndet.<br />
Av figuren frarng&, att i ca 22% av smahusen och ca 6% av flerbostadshusen<br />
är innetemperaturen lagre an 20°C.<br />
I smahusen med lägre innetemperatur än 20°C bor sammanlagt ca 900 tusen<br />
människor. Motsvarande siffra for flerbostadshusen är ca 170 tusen. Relativt<br />
hög innetemperatur (över 23OC) uppmättes i 33% av flerbostadshusen. I dessa<br />
flerbostadshus bor uppskattningsvis en miljon människor.<br />
De använda matten pa antal hus med relativt lag respektive hög innetemperatur<br />
och antalet personer som bor i dessa hus är inte riktigt adekvata för en<br />
direkt jämförelse med Socialstyrelsens rekommendation, bl a av den anledningen<br />
att rekommenderade temperatumiviler är uttryckta i operativ temperatur och<br />
inte i lufttemperatur. Till detta kommer att behovet av olika temperaturnivaer<br />
skiljer sig mellan lägenheter som bebos av hushåll med olika Alderssammansättning,<br />
t ex smAbams- och pensionärshushall. Innetemperaturen kan dessutom<br />
i flera fall medvetet ha hållits pA en lag niva under mätmånaden pil grund av<br />
semestrar och dylikt.<br />
Trots dessa begränsningar vid användning av uppmätt lufttemperatur som matt pil<br />
termiskt klimat vagar vi göra den övergripande bedömningen att innetemperaturen<br />
håller en god standard i våra bostäder.
Kommentar<br />
Skattningarna av antal hus och boende har utförts med hjalp av en "direkt" estimator<br />
baserad pA det konstruerade viktsystemet, nWresultaten och de insamlade besiktningsuppgiftema.<br />
ej genom att Iiisa av andelar i figur 7.1. PA gmd av att funktionerna i denna<br />
figur ock& är skattningar kan dgot olika resultat erhalas beroende pB vilken metod som<br />
används. I Waller och Högberg (1993) diskuteras detta e-stirnationsproblem. Denna kommentar<br />
gUer Sven motsvarande antaisskattningar i f6ljande kapitel.<br />
7.3 Innetemperaturen i olika husgrupper<br />
Den genomsnittiiga innetemperaturen kan uppskattas till 20.9OC i smilhusen och<br />
222°C i flerbostadshusen. Av figur 7.2 framgår, att de genomsnittliga innetemperaturerna<br />
är melian 0,7OC och 1,7"C högre i flerbostadshus än i småhus i<br />
de olika åidersgnipperna.<br />
I figur 7.3 har sammanstäilts resultat f& ett antal tidigare undersökningar<br />
av innetemperaturen tillsammans med resultat från föreliggande undersökning.<br />
Underlaget för figuren har hhtats ffån 1982 Ars temperatunindersökning (Holgersson<br />
och Norlén, 1984), mätningar under 1983 i "Gyrnnasieundersökningen"<br />
(Norlén, 1985). förematningar under 1984 och eftermätningar under 1985 i "Högskoleprojekt<br />
II" (Elmroth m fl, 1989) och mätningar vintern 199 1/92 i föreliggande<br />
ELIB-undersölaiing. I var och en av dessa undersökningar baserades<br />
medeltemperaturen pil mätningar under 1-3 månader i varje lägenhet.<br />
Figur 7.3 Genomsnittliga innetemperaturer i bostadrbestdradet under 1980-<br />
talet och 1992 enligt föreliggande EUB-undersökning
Figuren tyder pA att innetemperaturen har ökat under 1980-talet. Den allmänna<br />
temperatumivAn verkar ha stigit med i storleksordningen 0,5"C under den<br />
senaste tioårsperioden.<br />
Vi har med regressionsanalys besvarat följande frågor: (i) Skiljer sig den<br />
genomsnittliga innetemperaturen mellan hus med olika ålder om vi eliminerar<br />
skillnader som beror pA andra faktorer? (ii) Skiljer sig den genomsnittliga<br />
innetemperaturen mellan hus med olika ventilationsystem? (iii) Finns temperaturskillnader<br />
mellan ombyggda och ej ombyggda hus? (iv) Skiljer sig innetemperaturen<br />
mellan hus i olika delar av Sverige?<br />
Husen delades in i ett antal husgrupper efter Nder, ombyggnadsstatus, typ av<br />
ventilationssystem och landsdel. Loglinjär regression användes pA samma satt<br />
som i föregaende kapitel. Resultaten från analysen visade, att de genomsnittliga<br />
innetemperatuma inte skiljer sig signifikant mellan de olika husgrupperna.<br />
NAgra stöm systematiska eller signifikanta skillnader erhölls inte<br />
mellan t ex hus med olika ventilationsystem eller mellan hus i olika delar av<br />
landet.
Luftens fuktighet<br />
Mätmetod<br />
Peter Norberg och Hans Stymne<br />
För matning av den relativa fuktigheten i inomhusluften har en enkel och<br />
billig diffusionsprovtagare utvecklats. Ett salthydrat, litiumklorid i form av<br />
monohydrat (Lic1 %O), utnyttjas som absorptionsmedel.<br />
Metoden baseras pA att saltet ökar i vikt genom absorption av vattenånga.<br />
Viktökningen beror linjärt pA den relativa fuktigheten (ångtrycket). Viktökningen<br />
beror dessutom p& temperaturen vid provtagaren. Den relativa fuktigheten<br />
kan därigenom beräknas med hjälp av följande tre storheter:<br />
- provtagarens viktökning,<br />
- mätperiodens längd, och<br />
- den genomsnittliga temperaturen under mätperioden.<br />
Metoden fungerar viii inom det aktuella temperatunntervallet 15 - 25°C. Den<br />
relativa luftfuktigheten (% RF) bör emellertid inte varaktigt överstiga ca 65%<br />
RF. Mätfelets standardavvikelse har via försök uppskattats till ca 3% av<br />
bestämt fuktvärde om detta är lägre än ca 65% RF. Dessutom kan ett mätfel<br />
tillstöta, beroende pA osäkerheter vid bestämning av diffusionslangden för<br />
provtagaren och medeltemperatur.<br />
I vissa extremfall, t ex då relativa fuktigheten överstiger 55% RF vid 25°C<br />
under 1 månad, upplöses salthydratet helt i slutskedet av exponeringen. Den då<br />
avtagande uppsarnlingsfömAgan kan som mest ge ett fuktvärde som är ca 2% RF<br />
lagre än det verkliga. Detta mätfel kompenseras dock till ungefar häiften av<br />
att diffusionslangden successivt minskar i takt med ökningen av den uppsamlade<br />
fuktmangden. Detta förhållande ger en ökning av uppsamlingshastigheten som<br />
motvarar knappt 1% RF.<br />
Ett matfel i innetemperaturen pA +O,S°C ger vid 40% RF ett fuktvärde som är ca<br />
1% RF for lagt. Matfel kan ocksa orsakas av drag vid matplatsen och att<br />
temperatur- och fuktmamingarna inte utfors i varandras omedelbara närhet.<br />
För en nännare beskrivning av mätmetoden, se Norberg och Stymne (1993).<br />
Luftens fuktighet i bostadsbeståndet<br />
Luftens fuktighet i en bostad styrs i stor utsträckning av utomhusluftens<br />
fuktighet. Ytterligare fukt tiliförs inneluften via människorna och olika<br />
aktiviteter, t ex matlagning, tvätt eller dusch. Fukt transporteras bort genom<br />
ventilation i olika former. Den relativa fuktigheten inomhus under vinterförhåilanden<br />
kan nA värden under 20% medan den under sommaren kan ligga omkring<br />
70%.
Figur 8.1<br />
Lufrensfukrighet (% RF) i bostadsbeståndet bland smdhuren (heldragen<br />
linje) och flerbostadshusen (streckad linje). Till vänster<br />
redovisas de skattade frekvensfunktionerna. Till höger redovisas<br />
motsvarande fördelningsfunktioner. Tunna linjer för frekvensfunktionerna<br />
omgärdar osäkerhetsregionerna<br />
Socialstyrelsen anser, att sanitär olägenhet fö~ligger i en bostad om luftfuktigheten<br />
överstiger 7 g vatten per kilo luft sammanhängande under dygnet<br />
under minst en månad under uppvärmningssäsongen, vilket motsvarar 45% relativ<br />
luftfuktighet vid ca 20°C innetemperatur. Vid högre luftfuktighet finns framför<br />
allt risk för kondensbildning och tillvlixtmöjligheter för bl a kvalster.<br />
Vid lilg luftfuktighet, säg vid 30% RF eller lägre, kan den torra luften ge<br />
upphov till hals-, hud- och näsbesvär, särskilt bland allergiker och överkänsliga.<br />
Sammanfattningsvis bör luftfuktigheten hållas inom vissa ö m och undre gränser<br />
som i viss utsträckning beror pil vilka som bor i bostaden. Vi sätter här<br />
som generellt riktmärke att luftfuktigheten bör ligga mellan 30 och 45% RF<br />
under vintern.<br />
I figur 8.1 visas hur den uppmätta luftfuktigheten fördelar sig i bostadsbeståndet.<br />
Figuren visar, att luftfuktigheten varierar i stor utsträckning<br />
mellan olika hus. Den är p3 det hela taget högre i småhusen än i flerbostadshusen.<br />
I uppskattningsvis 19% av småhusen och i 3% av flerbostadshusen var luftfuktigheten<br />
högre än 45% RF. Luftfuktigheten var lägre än 30% RF i 13% av<br />
smilhusen och i hela 42% av flerbostadshusen.<br />
I hus med hög luftfuktighet (>45% RF) under vintersäsongen bor ca 1,l miljon<br />
människor, varav de flesta eller en miljon bor i småhus. I hus med torr luft<br />
(~30% RF) bor över 1,7 miljoner människor, varav drygt 1,l miljon i<br />
flerbostadshus.<br />
Självfallet är dessa siffror mycket grova matt, bland annat beroende pil att de<br />
baseras pA mätvärden som erhåilits vid de speciella uteklimatförhållanden som<br />
gäilde vid mätningarna.
% RF<br />
40<br />
35<br />
30<br />
25<br />
-<br />
-40 41-60 81-75 76-08 -40 41-60 81-75 76-88 B ~ &<br />
SrnBhus Flerbostadshus<br />
Figur 8.2<br />
Genomsnittlig relativ fuktighet (% RF) i innelufren i bostadsbestdndet<br />
efrer hustyp och byggdr<br />
Luftens fuktighet i olika husgrupper<br />
Den genomsnittliga uppmätta luftfuktigheten uppgick till 39% i smahusen och<br />
32% i flerbostadshusen. Av figur 8.2 framgår, att de genomsnittliga luftfuktighetema<br />
är anmarkningsvärt lika i olika Aldersgrupper bland bAde smahusen<br />
och flerbostadshusen. Den högsta genomsnittliga luftfuktigheten (41% RF)<br />
erhölls for småhusen byggda 1961-75.<br />
Vi skall försöka besvara följade fragor med regressionsanalys: (i) Hur mycket<br />
skiljer sig lufwtigheten mellan hus med olika ålder om vi tar hänsyn till<br />
skillnader i typ av ventilationssystem ("ålders- eller täthetseffekten")? (ii)<br />
Mellan hus med olika ventilationssystem? (iii) Mellan ombyggda och ej ombyggda<br />
hus? (iv) Mellan hus i olika delar av Sverige?<br />
Resultat från analysen redovisas i figurerna 8.3 och 8.4. Av figurerna framgår,<br />
att signifikanta skillnader erhallits för husgrupper som skiljer sig At<br />
beträffande ventilationssystem och landsdel. För flerbostadshusen är ocksa<br />
ombyggnadsfaktorn signifikant.<br />
Den genomsnittliga luftfuktigheten är högre i hus med självdragsventilation än<br />
i hus med mekanisk ventilation. Därnäst kommer hus med frånluftsventilation.<br />
Lägst genomsnittlig luftfuktighet har husen med till- och fi-ånluftsventilation.<br />
Högre genomsnittlig luftfuktighet uppmättes i södra Sverige än i övriga delar<br />
av landet. Hus i mellersta och norra Sverige har ca 10% respektive 20% lägre<br />
genomsnittlig luftfuktighet.
LUFTENS FUKTIGHET<br />
SMÅHUS<br />
Genomsnittlig relativ skillnad (referensvarde = 38% RF) efter:<br />
Byggdr Ventilations- ombyggnads- Landsdel<br />
system status<br />
- 1960 1 ,O0 ( Sjalvdrag) Ej Södra<br />
ombyggt 1,01 Sverige 1,09<br />
I<br />
Sjalvdrag 1,OS<br />
Mellersta<br />
1961- 1,00 Frdnluft 1,01 Ombyggt 0,99 Sverige 1,Ol<br />
Till- och 095<br />
fidnluft<br />
Norra<br />
Sverige OQO<br />
Figur 8.3<br />
Luftensfuktighet i småhus efcer byggdr, ombyggnadsstatus, ventilationssystem<br />
och landsdel. Relativa skillnader för signifikanta<br />
faktorer anges med fet stil<br />
LUFTENS FUKTIGHET<br />
FLERBOSTADSHUS<br />
Genomnittlig relativ skillnad (referenmärde = 32% RF) efrer:<br />
Byggdr Ventilations- ombyggd- Landsdel<br />
system status<br />
I<br />
Självdrag 1,02 Ej Södra<br />
lJo0 Frdnluft 098 ombyggt 098 Sverige 1,10<br />
~ Självdrag 1,07 Mellersta<br />
1961- 1,OO Frdnluft 099 Ombyggt 1,02 Sverige 1,00<br />
Till- och 095<br />
fidnluft<br />
Norra<br />
Sverige 090<br />
Figur 8.4<br />
Luftensfuktighet iflerbostadshus efter byggdr, ombyggnadsstatus,<br />
ventilationssystem och landsdel. Relativa skillnader för signifikanta<br />
faktorer anges med fet stil
Kommentarer till de loglinjära regressionsanalyserna<br />
1. En analys av samspelseffekter i smahusgmppen visade, att i smahus byggda 1960<br />
eller tidigare iir den genomsniuliga luftfuktigheten högre i mellersta Sverige och lagre i<br />
norra Sverige än vad som ges av de relativa skillnaderna (medeleffekterna) i figur 8.3. Det<br />
föreligger diedes en samspelseffekt mellan "byggår" och "landsdel". Analysen visade<br />
ocksil, att i ej ombyggda smahus k den genomsnittliga luftfuktigheten högre i meiiersta<br />
Sverige och lagre i nona Sverige än vad som ges av de relativa skillnaderna. Det föreligger<br />
således aven en samspelseffekt mellan "ombyggnadsstatus" och "landsdel".<br />
2. En analys av samspelseffekter i flerbostadshusgruppen visade, att bland de hus som<br />
byggts om och ar försedda med ~Jälvdragsventilation har husen som byggts 1961 eller senare<br />
högre relativ luftfuktighet, och de som byggts 1960 eller tidigare, lagre relativ luftfuktighet<br />
än vad som framgb av figur 8.4.<br />
Innetemperatur 26" A 20% Relativ luftfuktighet<br />
Innetemperatur 26" Y 20% Relativ luftfuktighet<br />
Figur 8.5<br />
Bivariata frekvensfunktioner av innetemperatur och fuktighet<br />
I figur 8.5 visas hur luftfuktigheten samvarierar med innetemperaturen. För<br />
smilhusen (vänstra diagrammet) framträder mycket klart den negativa korrelationen<br />
meiian dessa variabler. I småhus med lag innetemperatur är luftfuktigheten<br />
pi3 det hela taget betydligt högre än i småhus med hög innetemperatur.<br />
Samvariationen mellan innetemperatur och luftfuktighet är inte lika stor bland<br />
flerbostadshusen.
Kommentar till figur 8.5<br />
De bivariata frekvensfunktionerna i figuren har skams med en numerisk berakningsmetod som<br />
motsvarar den som använts för skattning av univariata frekvensfunktioner, t ex den som<br />
visas i figur 8.1. För en närmare beskrivning av ber%ingsmetoden, se Waller och Högberg<br />
(1993).<br />
Andysresultaten for de uppmätta relativa luftfuktigheterna stämmer överens<br />
med resultaten från analysen av ventilationsnivaerna i kapitel 6. Den högre<br />
luftfuktigheten i hus med självdragsventilation beror till viss del säkert pil<br />
de konstaterade lagre ventilationsnivaerna i dessa hus. Småhus byggda 1961-75<br />
har högre genomsnittlig luftfuktighet och lagre genomsnittlig ventilationsniva<br />
än övriga småhusgrupper, se figurerna 6.2 och 8.2.<br />
Skillnaderna mellan den genomsnittliga luftfuktigheten i olika landsdelar<br />
beror givetvis till stor del pil skillnader i uteluftens fuktighet. Uteluften<br />
är i allmänhet torrare - i den meningen att den har lagre absolut fukthalt - i<br />
norra Sverige än i södra Sverige.<br />
Det kan vara av intresse att jämföra resultaten från föreliggande mätningar<br />
med resultaten från en mindre dansk undersökning av den relativa luftfuktigheten<br />
i flerbostadshus av Nielsen (1989). Han använde sig av en träkloss,<br />
tillverkad av träslaget bok, som mätinstrument. Metoden innebär, att trä som<br />
exponeras i luft får ett vatteninnehall som motsvarar luftens relativa fuktighet.<br />
Nielsen framhåller, att det uppträder en hysteres-effekt vid matningen.<br />
Detta medför, att den senaste upptagna vattenmängden i träklossen får en<br />
större inverkan pa resultatet än tidigare upptagna vattenmängder.<br />
Nielsens mätningar av den relativa luftfuktigheten i 60 lägenheter i tvil flerfamiljshus<br />
visar, att den relativa luftfuktigheten vid självdragsventilation<br />
varierade mellan 37% till 40% i de olika lägenheterna för att sedan sjunka<br />
till mellan 25% och 28% när lägenheterna försetts med ett tiil- och frånluftssystem.<br />
Av de ovan redovisade ELIB-resultaten framgår, att den uppmätta luftfuktigheten<br />
är runt ca 30% i många flerbostadshus försedda med mekanisk ventilation.<br />
Det rader således en viss överensstämmelse ELIB-resultaten och de<br />
danska mätresultaten.<br />
Nielsen utförde ocksa före- och eftermätningar i självdragsventilerade flerfamiljshus<br />
som försags med tilluftsventiler. Han fann, att den relativa luftfuktigheten<br />
i lägenheterna sjönk med ca lo%, från 46-48% till 38-39%- när<br />
lägenheterna förseddes med tilluftsventiler i dla rum.
9 Formaldehyd och andra flyktiga<br />
organiska ämnen<br />
Göran Stridh, Rigmor Fredriksson, Lennart Jansson, Sibylla<br />
Robertsson och Lisbet Viklund<br />
9.1 Mätmetoder<br />
Mäming av saval formaldehyd som flyktiga organiska föreningar har utförts<br />
genom anrikning av dessa ämnen i diffusionsprovtagare som monterats i<br />
bostaderna.<br />
Formaldehyd. Provtagning har utförts med kommersiellt tillgängliga diffusionsprovtagare<br />
(GMD). Principen bygger pA att luftens innehall av aldehyder<br />
och ketoner reagerar med 2,4-dinitrofenylhydrazin pa ett glasfiberfilter<br />
(kemosorption), se Levin m fl (1988).<br />
Efter provtagningens slut sändes provtagaren till laboratoriet, där filtret<br />
extraheras med acetonitril. Analyser utfördes med vät ske ho mat^^ varvid<br />
förekommande aldehyder och ketoner separerades. Formaldehyd detekterades och<br />
kvantifierades genom jämförelser med standarder.<br />
Diffusionshastigheten har bestämts till 25,2 mumin, viket ger en total provtagningsvolym<br />
pa drygt en kubikmeter under en manad. Den kritiska punkten i<br />
provtagningen är lufthastigheten runt provtagarens perforerade yta där diffusionen<br />
sker. Test har genomförts vid olika hastigheter ner till 0,02 m per<br />
sekund. Skulle den aktuella hastigheten vara lägre, uppstår ett relativt stort<br />
mätfel som medför att den verkliga halten underskattas. NAgra lufthastighetsmätningar<br />
vid provtagningsplatsema har inte gjorts, men vi antar att lufthastighetema<br />
under i stort sett hela provtaginingstiden överstigit 0,02 m i<br />
sekunden. Det totala mätfelet, dvs fel i provtagning och analys har uppskattats<br />
vara f 20%.<br />
Flyktiga organiska ämnen. Med flyktiga organiska ämnen (VOC) avses ämnen<br />
med kokpunkter i temperaturintervallet ca +50°C till ca +250°C. Anledningen<br />
till att mätningar ofta koncentreras till detta intervall är att ämnen som har<br />
lägre kokpunkt i allmtinhet har avdunstat innan bostaden tas i besittning.<br />
Ämnen med kokpunkter högre än 250°C förekommer i sa lag koncentration i gasfas<br />
att de inte kan provtas med konventionell teknik.<br />
I denna undersökning har Tenax använts som anrikningsmedium. Provtagama har<br />
konstruerats av oss och upptagningshastigheter och andra prestanda har kontrollerats<br />
i ett laboratoriekontrollprogram. Provtagningsrören är i sin konstruktion<br />
snarlika kommersiellt tillgängliga. Diffusionshastigheten har bestämts<br />
till 0,197 m1 per minut, vilket ger en total provtagningsvolym som<br />
uppgår till ca 8,5 liter under en manads provtagning.<br />
Efter provtagning har rören analyserats genom termisk diffusion till ett<br />
gaskromatograf-masspekmmetersystem. Innehallet av kemiska ämnen bestäms
masspektromemskt och anrikad mängd av respektive ämne genom jämförelse med<br />
standarder. Samtliga värden har uttryckts i dekanekvivalenter.<br />
I den här typen av provtagningar förekommer manga felkällor varav somliga inte<br />
direkt kan kvantifieras. Vi har antagit att dessa ligger pa en sadan niva att<br />
det totala felet i en miitning uppgår till I25%.<br />
9.2 Formaldehydhalter i bostadsbeståndet<br />
Formaldehyd är ett av de mycket f& ämnen där dos-responssambandet är relativt<br />
väl känt. WHO rekommenderar som riktvärde att halten inte bör överskrida<br />
100 pgIm3 luft, matt som halvtimmesvärde. Socialstyrelsen har satt ett högre<br />
värde, nämligen 250 pg/m3 (SOSFS 1989). Känsliga personer kan emellertid<br />
reagera redan vid sa laga halter som 0,01 ppm som motsvarar 13 pg/m3 (WHO<br />
1987).<br />
I följande analys antas att vi har att göra med relativt konstanta förhållanden<br />
i den meningen att de uppmätta månadsmedelvärdena är jämförbara med<br />
halvtimmesvarden.<br />
I figur 9.1 visas hur formaldehydhaiten fördelar sig i bostadsbeståndet. Figuren<br />
visar att halterna generellt sett är laga och varierar i betydande utstrackning<br />
mellan husen. Halterna är pa det hela taget högre bland småhusen än<br />
bland flerbostadshusen.<br />
I uppskattningsvis 41% av småhusen och i 5% av flerbostadshusen är halten<br />
högre an 13 pg/m3. Där bor i storleksordningen 2 miljoner människor, varav de<br />
flesta i småhus. Denna siffra är givetvis ett grovt matt, bl a beroende pA att<br />
mätningar utförts i endast 100 smilhus och 100 flerbostadshus.<br />
Formaldehydhalt (månadrmedelvärde) i pglm3<br />
Figur 9.1<br />
Formuldehydhalt i bosradsbestdnder bland smtfhusen (heldragen<br />
linje) och flerbostadshusen (streckad linje). Till vänster redovisas<br />
den skattade frekvensfunktionerna. Till höger redovisas<br />
motsvarande fördelningFnktioner. Tunna linjer för frekvenrfunktionen<br />
avgränsar osäkerhetsregionen. (Att fiirdelningsfinktionerna<br />
inre når upp till l .O vid 40 pglm3 beror pd att det finns mätvarden<br />
som är större än 40 pglm3)
Flerbostadshus<br />
TVOC-halt i pglm3 dekanekvivalenter (rnhadsrnedelviirde)<br />
Figur 9.2<br />
TVOC-hult i bostadsbestdndet bland småhusen ochflerbostadshusen.<br />
Till vänster redovisas de skattade frekvensfinktionerna. Till<br />
höger redovisas motsvarande fördelningsfunktioner. Tunna linjer<br />
för ftekvensjirnktionerna avgränsar oslikerhetsregioner. (Att<br />
fördelningsfunktionen för småhus inte &r upp till 1 .O vid 900<br />
pg/m3 beror pd att det finns mätvärden som ar större än 900 pglm3)<br />
9.3 Halter av flyktiga organiska ämnen i bostadsbeståndet<br />
Enligt nu gällande normer får tilluftens halt av amnen inom gruppen VOC inte<br />
överstiga 1/20 av gällande nivAgränsvärde for ämnet p2 hygieniska gränsvärdeslistan<br />
(AFS 1990). WHO (1989) har föreslagit en övre gräns pA 600 pg per m3.<br />
Vi traffar i praktiken aldrig pA värden i denna storleksordning, inte ens i<br />
inomhusluften.
Seifert (1990) har föreslagit följande definition av TVOC.<br />
- TVOC betyder summan av individuella VOC, vars närvaro och halt bestämts<br />
med gaskromatografisk teknik<br />
- För att beräkna summan identifieras VOC som tillhör följande kemiska<br />
klasser: alkaner, aromater, terpener, halogenkolväten, estrar, karbonylföreningar<br />
(med undantag av formaldehyd) och "övriga"<br />
- Inom varje klass rangordnas föreningarna i förhåilande till uppmätt<br />
koncentration, och<br />
- Koncentrationen for de första 10 VOC i varje klass summeras.<br />
Med denna definition skulle ett rekommenderat mal vara 300 pg,m3. För de<br />
enskilda grupperna skulle följande gälla.<br />
G~PP<br />
Maximal total koncenwtion i pg/m3<br />
Alkaner 100<br />
Aromater 50<br />
Terpener 30<br />
Halogenkolvaten 30<br />
Estrar 20<br />
Karbonylföreningar 20<br />
Ovriga 50<br />
Dessutom har Seifert (1990) föreslagit, att ingen enskild förening skulle fA<br />
överstiga 50% av totalkoncentrationen för respektive klass eller 10% av den<br />
totala koncentrationen (300 pglm3). Förslaget är tilltalande genom att man<br />
förutom att arbeta med totalkoncentrationen även går ner pil grupper av ämnen<br />
med liknande funktionella egenskaper.<br />
Erfarenheter från gränsvärden i industriell miljö och bakomliggande iaiteriedokument<br />
talar för att vissa grupper av ämnen har större inverkan än andra vad<br />
gäller t ex slemhinneirritationer.<br />
För narvarande pagår arbete med att identifiera och kvantifiera "alla" ämnen<br />
som pilträffats i de 200 analyserna i denna studie. Detta arbete beräknas vara<br />
klart vid halvårsskiftet 1993 och det blir då möjligt att prova det ovannämnda<br />
föreslagna betraktelsesättet.<br />
I figur 9.2 visas hur TVOC-halten fördelar sig i bostadsbeståndet bland smilhusen<br />
och flerbostadshusen.
9.4 Formaldehyd- och VOC-halter i olika husgrupper<br />
Av tabell 9.1 framgår, att i smilhusen är den skattade genomsnittliga formaldehydhalten<br />
dubbelt sil stor (14 pg/m3) som i flerbostadshusen (7 pg/m3).<br />
Skattningarna av de genomsnittliga TVOC-halterna är 470 pg/m3 för smilhusen och<br />
310 p.g/m3 för flerbostadshusen. Nilgot högre genomsnitt erhölls för smA- och<br />
flerbostadshusen byggda 1975 eller tidigare.<br />
En närmare analys av hur halterna sammanhänger med husens tekniska egenskaper<br />
och deras ventilations- och fuktförhallanden har ännu inte gjorts. Resultat<br />
från en första analys av halternas samvariation med andra faktorer visas i<br />
tabell 9.1.<br />
Tabell 9.1 Genomsnittlig formaldehyd- och VOC-halt i bostadsbestdndet efer<br />
hustyp, byggdr, ventilation, förekomst av spdnskivor i innewaggar<br />
och heltickningsmattor. De angivna osäkerhetsintewallen motsvarar<br />
95-procentiga konfidensintervall<br />
Faktor Formaldehyd wg/m3] VW [pg/m3l<br />
Smahus Flerbostadshus Smahus Flerbostadshus<br />
Alla1 14- 732 470I180 31M40<br />
Ventilationssystem:<br />
Sjalvdrag 13 5 500 330<br />
Mekanisk vent 19 9 340 280<br />
Spanskivoia:<br />
Finns 17 11 430 320<br />
Finns ej 12 6 5 10 310<br />
Heltäckningsmattor:<br />
Finns 15 550 ..<br />
Finns ej 14 8 380 290<br />
För et! smahus uppmattes VOC-halten till 5 100 pg/m3 som för närvarande undersöks<br />
närmare. Sannolikheten för au detta srnAhus skulle valjas ut var liten, vilket medför att<br />
matvardet fick en stor "uppCikningsvikt". Om medelv2rdet för smahus skattas utan detta<br />
extremvkde fAs resultatet 380 Mm3 - att jiirnföras med de 470 pg/m3 vi fatt nk<br />
extremvkdet tas med. Det finns ock& ett antal matvarden runt 1 000 @m3. De stora<br />
m8tvkdena för vissa smahus har ock.4 medfört au tvA konfidensintervall blivit stora.<br />
Z Avser endast om sp8nskivor förekommer i konstruktionen. Därtill kan spilnskiva förekomma<br />
i inredningssnickerier och i mubler.
Resultaten tyder pA att ventilationen spelar en viss roll för halternas storlek,<br />
liksom innerväggarnas material och inredningsmaterial som heltäckningsmattor.<br />
Självfallet är det inte enbart faktorerna "typ av ventilationsystem",<br />
"spånskiveforekomst" och "förekomst av heltäckningsmattor" som orsakar de<br />
redovisade skillnaderna. Det förhaller sig snarare pa det sättet att dessa<br />
faktorer tillsammans med andra faktorer medfört att nivilerna skiljer sig mellan<br />
olika husgrupper.<br />
9.5 Diskussion<br />
Lokala hälso- och miljöskyddsmyndigheter kan i dagsläget bedöma miljön i en<br />
bostad som sanitär olägenhet om koncentrationen av formaldehyd i rumsluften är<br />
0,2 ppm (250 pg/m3) eller däröver. Nybyggnadsreglerna (BFS 1991:38) anger ett<br />
riktvärde för formaldehydhalten p8 maximalt 30 pgIm3. Jämfört med här rapporterade<br />
varden ter sig dagens riktvärde som högt. I denna undersökning har inte<br />
nAgot värde vant högre än 25% av gränsen för sanitär olägenhet. Resultaten<br />
från denna undersökning tyder pA att bestämmelsernas maximivärden kan sänkas.<br />
Under 1970- och bö jan av 1980-talet uppmättes ofta formaldehydhalter som var<br />
väsentligt högre än här funna. I en del fall berodde detta pA direkta felaktigheter<br />
i materialen, t ex felproportionerat lim i takelement, men oftast<br />
pa att ordinära spånskivor innehöll högre halter av fri avspaltningsbar<br />
formaldehyd an dagens. Konsumentkrav parallellt med produktutveckling har lett<br />
fram till dagens lägre värden.<br />
För VOC är kunskaperna bristfälliga och bilden splittrad. Mölhave m fl (1986)<br />
har föreslagit, att TVOC-halten skulle kunna användas som indikator pA när<br />
hälsoproblem, liknande de som rapporteras från s k sjuka hus, uppstår. Han<br />
visade genom exponeringsförsök i kammare under kontrollerade former, att<br />
halter över 3 000 pg/m3 orsakar hälsoproblem medan halter i intervallet 200 -<br />
3 000 pg/m3 kan ge upphov till diffusa problem.<br />
Under slutet av 1980-talet och fram till nu har nAgra undersökningar med i<br />
allt väsentligt samma teknik, dvs enkätförfrågningar med samtidiga tekniska<br />
mätningar av luftkvalitet, genomförts. Norback m fl (1990) erhöll en hög<br />
korrelation mellan TVOC-halt och upplevda hälsobesvär. I en undersökning av<br />
förskolor i Malmö redovisar Sverdrup m fl (1990) en annorlunda bild. Dessa<br />
resultat tillsammans med en undersökning av kontorsanställda i Västerbotten av<br />
Andersson m fl (1990) tyder pA att enbart TVOC-halten inte är ett godtagbart<br />
matt för bedömning av hälsoeffekter.<br />
I den fortsatta detaljanalysen av VOC kommer vi att använda angreppssättet<br />
föreslaget av Seifert (1990) och jämföra uppmätta värden med enkätundersökningens<br />
svar.<br />
I denna undersökning har vi i beräkningarna av antal hus och antal boende<br />
utsatta för "höga" TVOC-halter valt att fördubbla det föreslagna maximala<br />
värdet till 600 pg/m3, eftersom vi i TVOC-halten räknat in samtliga ämnen och<br />
inte enbart de tio första för varje ämnesgrupp. Värdet 600 pglm3 ansluter<br />
ocksa till WHOs rekommendation.
I figur 9.2 visas hur TVOC-halten fördelar sig i bostadsbeståndet. I uppskattningsvis<br />
15% av smahusen är TVOC-halten högre än 600 pg/m3 medan mycket fil<br />
flerbostadshus har värden i denna niva. I bostäder med halter av 600 pg,m3<br />
eller högre bor ca 700 000 personer. Det bör dock beaktas att det relativt<br />
laga antalet objekt gör denna siffra nagot osäker.<br />
Den exakta inverkan pil människans hälsa av olika ämnen i de koncentrationsniviler<br />
som normalt rader i våra bostäder är dåligt kand. Det är därför omöjligt<br />
att ange nagon typ av riktvärden för enskilda amnen och i praktiken även<br />
för totalthalten. Man bör dock sträva efter att halla halten av enskilda ämnen<br />
och därmed totalhalten sa lag som möjligt.<br />
Detta uppnas genom föjande:<br />
1. VaU material med Idg emissionsfaktor. Material, särskilt ytrnaterial,<br />
bör ha sa lag emissionsfaktor som möjligt. För närvarande sker en snabb utveckling<br />
pil detta omrade genom att en provningsmetod utvecklats och validerats.<br />
2. Minsh fukthalten i konstruktioner. Ett flertal undersökningar pekar mot<br />
att fukt, särskilt alkalisk fukt, paverkar material sa att väsentligt högre<br />
avgivning uppstår än i normalfallet. Vid ny- eller ombyggnation bör man därför<br />
tillse att konstruktionens fukthalt nedbringas, Atminstone till de i byggbestämmelserna<br />
angivna värdena, före beläggning med täta skikt.<br />
3. Förbättra ventilationen. En väl fungerande och effektiv ventilation kan,<br />
aven i fall av smäm förhöjda avgivningar från material, hålla halten av<br />
kemiska ämnen pi si lag niva att risken för uppkomst av ohälsa till följd av<br />
exponering för kemiska amnen minimeras.
l0<br />
Radon<br />
Gun Astri Swedjemark, Hans Mellander och Lars Mjönes<br />
10.1 Mätmetod<br />
Radongashalt - Radondotterhalt. Bhde i föreliggande undersökning och i 1980-<br />
82 års har man matt radongashalten. Därför har denna använts i föreliggande<br />
rapport saval för att presentera mätvärden som for jämförelser med gränsvärdena.<br />
Dessa är satta som radondotterhaltens årsmedelvärde och därför används<br />
oftast radondotterhalten i radonsammanhang i Sverige. Sambandet mellan<br />
radongashalt och radondotterhalt ges av jamviktsfaktorn F som definieras som<br />
kvoten mellan radondotterhalten och radongashalten. För att räkna om från<br />
radongashalt till radondotterhalt multiplicerar man med jämviktsfaktorn F. I<br />
Sverige används normalt värdet 0,5 för F-faktorn vid omräkning från radongashalt<br />
till radondotterhalt, vilket ocksh använts i denna rapport. F-faktorn<br />
varierar från bostad till bostad. I hus med bra ventilation eller väl filtrerad<br />
luft kan F vara 0,3-0,4. I instängda, dammiga och rökiga lokaler kan F<br />
vara 0,6-0,7. Den varierar ocksa med tiden i en och samma bostad.<br />
SpArfilmsmetoden. Radonmätningarna har utförts med SSIs spårfilmsmätare<br />
(Mellander och Enflo 1992). Mataren består av en spårfilm av typ CR-39 (polyallyl-diglykol-karbonat)<br />
innesluten i en dosa av elektiskt ledande plast.<br />
Radongasen diffunderar in i dosan genom den smala springan mellan dosans lock<br />
och botten. Springan fungerar som ett filter sa att radondöttrarna i luften<br />
inte når mätkammaren. När radongasen sönderfaller i dosan avges alfastråining<br />
som orsakar mikroskopiska spår i filmen. Efter etsning i NaOH blir spåren<br />
synliga och kan räknas i mikroskop. Antalet spår per ytenhet är proportionellt<br />
mot radongashalten i rummet och exponeringstiden. Utvärderingen av filmerna<br />
görs p4 SS1 i ett automatiskt avläsnings- och bildanalyssystem. För en matperiod<br />
pa 90 dygn blir den totala matosäkerheten 10% vid 60 Bq/m ,7% vid 115<br />
Bqlm och 5% vid 370 Bqlm . Spårfilmerna kalibreras i ett av SSIs radonrum.<br />
SS1 deltar sedan 1970 regelbundet i internationella jämförelsematningar med<br />
mycket goda resultat (Falk m fl 1990, Hutchinson m fl 1992, Whysall m fl<br />
1993).<br />
Matperiodens längd har varit 3 månader. Mätningarna utfördes under perioden<br />
oktober 1991 tili 15 maj 1992. Radonmatama har placerats ut enligt riktlinjerna<br />
i SSIs metodbeskrivningar för radonmätningar i bostäder (SS1 1988).<br />
Enligt dessa skall matning ske i minst 2 rum, ett sovrum och vardagsrum eller<br />
gillestuga. Om bostaden har flera våningsplan som används som bostadsutrymmen<br />
skall matning göras i minst ett rum p4 varje plan.<br />
Tidsvariationer och Arsmedelvarden. Radonhalterna i en bostad kan variera<br />
kraftigt, både under dygnet och med årstiden. Variationerna beror ph<br />
temperatur- och vindförhåilanden men ocksa pil hur bostaden utnyttjas, hur<br />
ventilationssystemet fungerar, hur ofta man fönstervädrar osv. Figur 10.1<br />
visar hur radonhalten kan variera i ett hus under en vecka.
De stora tidsvariationerna gör att man maste mäta under en ganska lang period<br />
för att fA en god uppskattning av radonhaltens årsmedelvärde. Osäkerheten i<br />
uppskattningen av årsmedelvärdet minskar när matperioden blir längre. Att mata<br />
under ett år kan förefalla naturligt när man vill veta årsmedelvärdet. En sa<br />
lång mätperiod medför emellertid en rad nackdelar. Radonmatarna kanske städas<br />
undan, glöms bort eller försvinner i en flytt om de skall ligga sa länge som<br />
ett år. Dessutom får man inte hela sanningen om årsmedelvärdet ens om man<br />
mäter under ett helt år eftersom mätresultatet kan variera från ett år till<br />
ett annat. SSIs erfarenhet är att en mätperiod pa 3 månader under eldningssäsong<br />
är en bra kompromiss; tillräckligt lang för att fA en god uppskattning<br />
av årsmedelvärdet men inte sa lång att nackdelarna Överväger.<br />
Figur 10.1 Exempel pd hur rndonhalten kan variera i en bostad under en vecka<br />
hmedelvärdet har beräknats för de undersökta bostäderna om följande fönitsättningar<br />
varit uppfyllda: Det maste finnas minst tva registrerade mätvärden<br />
för bostaden. För smahus gäller att endast mätvärden som har rumstyp och<br />
våningsplan angivna tas med i beräkningen samt att det maste finnas mätvärde(n)<br />
for minst ett plan utöver källare. Först beräknas medelvärdet for<br />
varje bostadsplan, årsmedelvärdet beräknas sedan som medelvärdet for bostadsplanen.<br />
För lägenheter (som antas ha bara ett bostadsplan) i flerbostadshus<br />
beräknas årsmedelvärdet som medelvärdet av samtliga mätvärden.<br />
När man jämför resultaten från olika undersökningar maste man ha klart för sig<br />
att osäkerheten i uppskattningen av årsmedelvärdet varierar med matperiodens<br />
längd. I undersökningen fdn 1950-talet var mätperioden endast nagra minuter,<br />
i den landsomfattande undersökningen 1980-82 var perioden tva veckor (Burén m<br />
fl 1982) och i ELIB-undersökningen som presenteras här tre månader.<br />
10.2 Radonhalternas medelvärden och fördelningar<br />
Mätresultaten har viktats med inversen av urvalssannolikheten, se Högberg och<br />
Norlén (1991). D& materialet grupperas for att studera samvariationer och<br />
fördelningar kan viktningen ge märkbara förandringar av parametrar. Som<br />
exempel kan nämnas att antalet lägenheter i flerbostadshus med mer an 400<br />
Bq/m3 var 3,7% baserat pil viktade data och 2,5% med användning av oviktade.
Tabell 10.1 Radonhalter i 1988 drs bostadsbestdnd<br />
Typ av Antal Aritmetiskt Standard Högsta Median Geometriskt<br />
bostad bostäder medelvärde awikelse värde medelvärde<br />
Bq/m3 Bq/m3 Bq/m3 Bq/m3 Bq/m3<br />
AUa 1360 108 179 3904 53 56<br />
SmAhus 714 141 217 2765 76 78<br />
Flerbostadshus 646 75 123 3904 36 40<br />
Fullständiga mätningar av radonhalten utfordes i totalt 1360 bostäder, 714 i<br />
sm8hus och 646 i lägenheter i flerbostadshus. Det aritmetiska medelvärdet för<br />
radonhalten i alla bostäder var 108 Bq/m3; för småhus 141 Bq/m3 och för lagenheter<br />
i flerbostadshus 75 BqIm3 enligt tabell 10.1. I dessa medelvarden ingår<br />
mätresultat från bostadsutrymmen i kallare, t ex gillestugor. Motsvarande<br />
medelvärde for småhus räknat utan kallare var 125 Bq/m3.<br />
"IF<br />
"-..----<br />
0.8<br />
Radonhalt i Bq/m3<br />
Figur 10.2 Radonhaltens f6rdelning bland småhusen (heldragen linje) och<br />
flerbostadshusen (streckad linje). Till vänster redovisas de<br />
skattade frekvem~ionerm. Till höger redovisas motsvarande<br />
fördelningsfunktioner<br />
Frekvensfördelningarna för smähus och lägenheter i flerbostadshus visas i<br />
figur 10.2. Flera sm8 toppar kan ses ovanför 200 Bq/m3. Dessa toppar beror<br />
troligen p8 att förekomsten av blabetong ger överlappande frekvensfordelningar.<br />
Den viktade kumulativa fördelningen av radonhalter i bostäder frarngat.<br />
av figur 10.3. Eftersom antalet undersökta bostäder med halter över 400 Bq/m3<br />
för flerbostadshus och 800 Bq/m3 för småhus är litet är det svårt att uppskatta<br />
andelen bostäder över dessa nivaer.
I tabellerna 10.2 och 10.3 redovisas andelen bostäder och boende i bostäder i<br />
1988 års bostadsbestånd med radonhalt överstigande 0,50,100,140 och 200<br />
Bq/m3. Skattningarna har gjorts enligt statistiska metoder for urvalsundersökningar<br />
utan nilgra antaganden om fördelningsfunktionen. Det framgAr att andelen<br />
bostäder över de givna nivilema är nästan dubbelt sil stor för småhusen som för<br />
flerbostadshusen. Resultaten i tabell 10.3 tyder pil att andelen boende är i<br />
stort densamma som andelen bostäder över de givna nivilerna. Antalet bostäder<br />
med radonhalt överstigande 200 Bq/m3 är 320 000 för småhus, respektive 210 000<br />
för lägenheter i flerbostadshus.<br />
Tabell 10.2 Antal bostäder med radonhalter över givna nivder i 1988 års<br />
bostadsbestdnd<br />
Radon Smähus Flerbostadshus Bada typer<br />
Bdm3 tusen Igh % tusen Igh % tusen Igh %<br />
Tabell 10.3 Antal personer som bor i bostäder med radonhalter över givna<br />
nivder i 1988 ars bostadsbestdnd<br />
Radon Småhus Flerbostadshus Bada typer<br />
Bq/m3 tusen boende % tusen boende % tusen boende %<br />
En säker uppskattning av andelen bostäder över 400 Bq/rn3 eller 800 Bq/m3 är<br />
svår att göra utifrån de undersökta husen eftersom antalet undersökta bostäder<br />
med radonhalt över dessa nivaer är litet och eftersom det förekommer systematiska<br />
osäkerheter beroende pil urval av mätpunkter i bostaden, mattid, klimatfaktorer<br />
under mätperioden m m. En metod att ändå utföra en sildan uppskattning<br />
är att anpassa en hypotetisk fördelning till materialet. I figur 10.3 och<br />
tabell 10.4 redovisas ett sildant försök. Vi har valt att, som första approximation,<br />
anpassa en lognormal fördelning i det lägre radonintervallet som<br />
extrapoleras till de höga radonhalterna. I en andra approximation anpassas<br />
ytterligare en fördelning för de högre radonhalterna. Vi får salunda tvil<br />
skilda överlagrade lognormala fördelningar (se figur 10.3) som sk& varandra<br />
vid ca 90 Bq/m3 för flerbostadshusen och vid ca 150 Bq/m3 för smilhusen.
Radonhalt Bcilrn3<br />
0.1 l 5 10 50 90<br />
Procentuell andel bostäder över given nivå<br />
Figur 10.3<br />
Den kumulativa fördelningen för radonhalterna i småhus (+) och<br />
lägenheter iflerbostadshus (o) i 1988 drs bostadsbestdnd. För<br />
varje bostadstyp har den linjära trenden dragits vilka indikerar<br />
olika lognonnala fördelningar i olika intervall<br />
Tabell 10.4 Antal bostader med radonhalter över givna nivder i 1988 cfrs<br />
bostadsbestdnd. Vid skattningen har fördelningen anpassats till<br />
en eller två hypotetiska lognonnala fördelningar<br />
Radon SmAhus<br />
B ~ I ~ ' enkel anpassning dubbel anpassning<br />
tusen lgh % tusen lgh %<br />
>l40<br />
>200<br />
>400<br />
>800<br />
460<br />
280<br />
70<br />
1 O<br />
26<br />
16<br />
4<br />
0,7<br />
460<br />
320<br />
120<br />
40<br />
26<br />
18<br />
7<br />
2<br />
Flerbostadshus<br />
enkel anpassning dubbel anpassning<br />
tusen lgh % tusen lgh %<br />
180 9 260 13<br />
100 5 160 8<br />
20 (),g 80 4<br />
2 0, 1 20 1<br />
Det skattade antalet bostäder med radonhalt överstigande 400 Bq/m3 är 70 000 -<br />
120 000 för smahus, 20 000 - 80 000 för lägenheter i flerbostadshus och för<br />
samtliga 90 000 - 200 000.<br />
Dessa varden kan inte direkt jämföras med 1980-82 års studie eftersom bland<br />
annat bostadsutrymmen i kallare (med högre halter an övriga utrymmen) mättes i<br />
större utsträckning år 1991-92 än 1980-82.
10.3 Analys av radonhalten i olika husgrupper<br />
Med hjälp av log-linjär regression kan som i tidigare avsnitt skillnader beskrivas<br />
i den genomsnittliga radonhalten mellan husgrupper som skiljer sig At<br />
med avseende pil ålder, ventilationssystem och geografisk belägenhet. I analysen<br />
av radonhalterna tillkommer skillnader pA grund av olika markförhållanden,<br />
olika gmndlaggningssizitt, blAbetong och annat byggmaterial och mellan lagenheter<br />
pA markplanet och högre upp i flerbostadshus. Varje faktor har således<br />
renodlats från inverkan av andra faktorer sa långt möjligt.<br />
Tabell 10.5 visar resultatet av analysen för småhus och tabell 10.6 för lägenheter<br />
i flerbostadshus. Analysmetodiken är redovisad i kapitel 6. Skatmingma<br />
av "genomsnittlig relativ skillnad" avser den genomsnittliga skillnaden<br />
relativt referensvärdet, där den relativa skillnaden har normaliserats pA SA<br />
sätt att för varje indelningsgrund (faktor) är medelvärdet satt lika med 1,00.<br />
Talet 1,00 anger således att ingen skillnad finns. Eftersom alla data är<br />
behäftade med osäkerheter kan ocksa skattningar skilda från 1,00 innebära att<br />
ingen signifikant skillnad föreligger. Feta siffror anger att nAgon av parametrarna<br />
i faktorn är statistiskt signifikant skild från 1,00 och att faktorn<br />
är av signifikant betydelse. Om inga felklassificeringar hade förekommit<br />
skulle antagligen ännu starkare samband erhållits.<br />
RADON<br />
SMAHUS<br />
Genomsnittlig relativ skillnad (referensvärde = 93 Bqlm3) efrer:<br />
Byggdr Ventilationssystem Landsdel<br />
S jälvdrag 1J3 Södra Sverige 0,64<br />
-1980 lJ7 Frånluft 1 ,O4<br />
Till- och frånluft 0,83 Mellansverige 130<br />
1981- 0,83<br />
{<br />
{ Självdrag,fiånluft 1 J6 Norra Sverige 1,06<br />
Till- och frånluft 0,84<br />
Byggmaterial Mark Grund<br />
Ej blAbetong 036 Berg 0,97 KWgnind 0,77<br />
BlAbetong 1,44 Ej berg 1 ,O3 Platta pA mark 1,09<br />
Källare 1Jlf<br />
Tabell 10.5 Radon i småhus efter byggdr, typ av ventilationssystem, landsdel,<br />
byggmaterial, mark- och grundförhdllanden. Feta simor<br />
anger att motsvarande faktor ar av signifikant<br />
betydelse för radonhalten
Radonhalten och byggmaterialet. En friga i besiktningsformuläret var om det<br />
fanns blibetong (alunskifferbaserad lattbetong) som byggmaterial. Denna typ av<br />
byggmaterial innehaller mer radium än normalt (Swedjemark 1979, Swedjemark<br />
1980b). Det var tyvm inte möjligt att förse de 17 inspektörerna med garnmamätare<br />
for att kunna bestämma förekomsten av bli lattbetong. Endast bedömning<br />
har därför legat till grund för svaren. Det kan därför förekomma felklassificeringar.<br />
Dessa bör dock inte vara alltför frekventa eftersom användning av<br />
lattbetong framgår av bygglovshandlingarna, däremot inte om lättbetongen är<br />
alunskifferbaserad eller sandbaserad. Det går dock att skilja mellan de bida<br />
typerna av lattbetong genom fargen. Den alunskifferbaserade är blagrå och den<br />
sandbaserade, som nästan är fri från radium, är vit eller vitgril.<br />
Av tabell 10.7 framgår, att fyra flerbostadshus byggda efter 1980 bedömts<br />
innehålla blA lättbetong. Detta material producerades mellan 1929 och 1975.<br />
Det är mest troligt att inspektören har klassat byggmaterialet fel i de fyra<br />
husen. Gamla lager kan dock ha använts.<br />
Om vi inte hade använt blibetong i småhus skulle den genomsnittliga radonhalten<br />
ha varit ca 10% lägre enligt tabell 10.7. För flerbostadshus är motsvarande<br />
värde ca 20% lägre.<br />
RADON<br />
FLERBOSTADSHUS<br />
Genomsnittlig relativ skillnad (referensvärde = 45 Bqlm3) efter:<br />
Byggdr Ventilationssystem Landsdel<br />
Sjäivdrag 1,27 Södra Sverige 0,71<br />
-1980 1,07 Frånluft 1 ,O3<br />
Till- och frånluft 0,70 Mellansverige 139<br />
1981- 093<br />
{<br />
{<br />
Sjäivdrag,frånluft 1,07 NorraSverige 090<br />
Till- och fiånluft 033<br />
Byggmaterial Mark Lagenhetsplan<br />
Ej blAbetong 0,65 Berg OJ0 Ej bottenplan 0,85<br />
BlAbetong 135 Ej berg 1720 Bottenplan 1J5<br />
Tabell 10.6 Radon iflerbostadshus efter byggdr, typ av ventilationssystem,<br />
landsdel, byggmaterial, marSförhållande och lagenhetsplan. Feta<br />
sipor anger att motsvarande faktor ar av signifikant betydelse<br />
för radonhalten
Radonhalter - ny- och ombyggnadsår. Radonhalterna i bostäder byggda efter<br />
1980, när gränsvärden började galla, är signifikant lägre än i dem som har<br />
byggts tidigare, ca 40% for smilhus och ca 15% for flerbostadshus enligt tabeii<br />
10.5 och 10.6. Dessa värden är rensade fran inverkan av andra faktorer t ex<br />
blilbetong. En del av minskningen kan bero pil åldring t ex att nya byggnader är<br />
tätare mot marken och kanske har renare och mindre skadade ventilationssystem.<br />
Men även med hänsyn tagen till dessa effekter ar det sannolikt att de<br />
bestämmelser som infördes 1980 (SBN 1980) haft effekt när det gäller att<br />
minska radonhalterna i nybyggnader.<br />
Medelvärdena för radonhalterna for de bagge tidsintervallen är givna i tabell<br />
10.8, således utan rensning av andra inverkande faktorer sasom i tabell 10.5<br />
och 10.6. Kvoten mellan radonhalterna för byggperioderna är större for niedelvärdena<br />
än för de relativa skillnaderna, t ex för småhusen en faktor 2,4 relativt<br />
1,4. Det beror pa att t ex inverkan av blilbetong, som tillverkades mellan<br />
1929 och 1975, ingår i halterna givna i tabell 10.8. Medelvärdena ger ett matt<br />
pa den exponering for radon som de boende i genomsnitt utsätts för i hus<br />
byggda före respektive efter 1980. De relativa skillnaderna i tabell 10.5 och<br />
10.6 är mer ett matt pil skillnader i exponeringen som enbart byggår medför.<br />
Tabell 10.7. Genomsnittlig radonhalt i Bqlm3 (aritmetiskt medelvarde) efier<br />
byggmaterial och byggdr. Genomsnitt som baseras pd 20 eller<br />
färre mätvärden, redovisas inte, utan anges med wd punkter<br />
(..). Antalet undersökta bostäder har även redovisats<br />
Byggmaterial Byggar Smithus Flerbostadshus<br />
mv antal mv antal<br />
Bq/m3<br />
BlAbetong<br />
Alla<br />
1981- 69 86 36 90<br />
Kommentar<br />
Med "Alla" avses de bosiader som klassats med avseende p& den redovisade faktorn. "Alla"<br />
omfattar alltsii nAgot skilda antal i olika tabeller.
Tabell 10.8 Genomsnittlig radonhalt i Bqlm3 (aritmetiskt medelvärde) efter<br />
byggdr<br />
Bostadstyp Byggt före 1981 Byggt efter 1980<br />
Bq/m3<br />
Bq/m3<br />
Alla 114 52<br />
Flerbostadshus 76 36<br />
Radonhalterna för varje bostad i undersökningen byggda under olika tidsperioder<br />
tillsammans med kvartilerna för hela bostadsbestandet framgår av figur<br />
10.4. Diagrammen illustrerar den stora spridningen mellan radonhalterna i<br />
bostader byggda under samma år. Figuren visar ocksa att de flesta bostäder har<br />
halter under nybyggnadsvärdet 140 Bq/m3.<br />
Ombyggnad av småhus ändrar inte den genomsnittliga radonhalten enligt tabell<br />
10.9. Detsamma gäller för gruppen alla flerbostadshus, men inte för gruppen<br />
utan blAbetong. Ombyggnad av flerbostadshus utan blAbetong tycks ha minskat<br />
den genomsnittliga radonhalten. Ombyggnad har definierats i avsnitt 6.3.<br />
Figur 10.4<br />
Radonhalten i varje<br />
bostad efter byggdr<br />
för lagenheter i<br />
flerbostadshus överst<br />
och småhus nederst.<br />
De viktade kvartilerna<br />
för radonnivderna<br />
för alla<br />
bostäderna ger<br />
bakgrunden i bdda<br />
figurerna.<br />
Gränsvärdena 400 Bq/m3,<br />
140 Bq/m3 och målet<br />
50 Bqlm3 för arbetet<br />
mot radon ar markerade
Tabell 10.9 Genomsnittlig radonhalt i Bqlm3 (aritmetiskt medelvärde) efter<br />
ombyggnadsstatus<br />
Byggar Sm Ahus Flerbostadshus<br />
Alla byggm Utan blAbtg Alla byggm Utan blAbtg<br />
Bq/m3 ~ ~ / m Bq/m3 ~ Bq/m3<br />
Ombyggda 127 117 71 48<br />
Ej ombyggda 142 127 85 70<br />
Radonhalten och ventilationssystemet. Av tabell 10.5 framgår att radonhalten<br />
i S- och F-ventilerade smilhus är ca 30-40% högre än i smilhus med FT(X)-<br />
ventilation, vilket var väntat. För flerbostadshusen gav FT(X)-systemen ca 50%<br />
lagre genomsnittlig radonhalt an F-systemen, vilka i sin tur gav ca 20% lagre<br />
radonhalt än S-ventilerade (tabell 10.6). Av tabell 10.10 framgår medelvärdena<br />
för de olika ventilationsystemen.<br />
Radonhalten och radoninflöde fran marken. I tabell 10.5 och 10.6 har hus<br />
byggda pil berg jämförts med övriga hus. För smilhus är skillnaden som väntat<br />
inte signifikant, men för flerbostadshus synes radonhalten vara ca 50% högre<br />
för de som inte var byggda pil berg. Skillnaden är sv& att förklara eftersom<br />
de flesta lägenheter i flerbostadshus inte har direkt kontakt med marken.<br />
Tabell 10.10 Genomsnittlig radonhalt i Bqlm3 (aritmetiskt medelvärde) efter<br />
ventilationssystem och byggdr. Genomsnitt som baseras pd 20<br />
eller färre mätvärden, redovisas inte, utan anges med tvd<br />
punkter(. .)<br />
Ventilations- Byggb Smiihus Flerbostadshus<br />
system Alla Utan bliibtg Alla Utan bliibtg<br />
Bq/m3 Bq/m3 Bq/m3 Bq/m3<br />
F-ven til<br />
- 1980 148 130 105 75<br />
1981- . Alla system
För hus byggda efter 1980 kommer radonet huvudsakligen från marken. För att<br />
kunna se inverkan av rekommendationer och gränsvärden for planering och nybyggnad<br />
kan därför endast hus byggda utan blAbetong användas. I denna grupp<br />
kan det dock p& grund av felklassificering inga enstaka hus byggda av detta<br />
material vilket kan ha höjt medelvardet nagot for gruppen hus byggda efter<br />
1980.<br />
Av tabell 10.1 1 framgår, att de genomsnittliga radonhalterna i de nyare smahusen<br />
är signifikant lägre för alla typer av underliggande mark med tillräckligt<br />
antal data. Särskilt stor är skillnaden för gruppen sand/grus. För flerbostadshusen<br />
är radonhalten i de nyare husen ocksa signifikant lägre än i de<br />
äldre.<br />
Gmndläggningssattet har generellt inverkan pA radonhalterna i hela det undersökta<br />
bostadsbeståndet enligt tabell 10.5 och 10.6. Småhus pil krypgrund har ca<br />
30% lägre radonhalt än hus med platta p& mark och med källare.<br />
Tabell 10.1 1 Genomsnittlig radonhalt i Bqlm3 (aritmetiskt medelvdrde) efter<br />
marktyp och byggdr. Genomsnitt som baseras pd 20 ellerfärre<br />
dtvarden, redovisas inte, utan anges med tvd punkter (..)<br />
Markw Byggar Smahus Flerbostadshus<br />
Bq/m3 ~qlrn~<br />
Berg<br />
- 1988 90 33<br />
- 1980 98 34<br />
1981- . . ..<br />
Lera, silt<br />
- 1988 118 74<br />
- 1980 124 78<br />
1981- 64 38<br />
Sand. grus<br />
- 1988 140 62<br />
- 1980 149 67<br />
1981- 58<br />
Övrigt<br />
För flerbostadshus har lägenheter p& bottenplanet befunnits ha ca 30% högre<br />
genomsnittlig radonhalt än lägenheter högre upp enligt tabell 10.6, ocksa<br />
väntat. För de lägenheter som har kontakt med marken, dvs utan kallare mellan<br />
bostaden och marken, kan markluft direkt sugas in särskilt när lägenheten är<br />
F-ventilerad (Erikson m fl 1976).
Radonhalten och landsdelar. Tabell 10.12 redovisar de genomsnittliga radonhalterna<br />
i tre landsdelar, se kommentar till figur 5.3 i kapitel 5. Det framgår<br />
av tabell 10.5, 10.6 och 10.12 att medelvärdet för radonhalten bilde för<br />
smhhus och flerbostadshus är 30-40% högre i mellersta Sverige än i hela landet.<br />
Medelhalten är lägst i södra Sverige. Detta galler bhde for gruppen med<br />
alla typer av byggmaterial och gruppen utan blilbetong. Att Mellansverige har<br />
högst medelvärden beror pil att där finns fler blilbetonghus med högre<br />
radiumhalt än i andra delar av landet (Mjönes 1981) och att marken innehåller<br />
höga radiumhalter (herblom m fl 1990), vilket pilverkar bAde byggmaterialet<br />
och radoninflödet från marken. Byggmaterial tas ofta lokalt, vilket särskilt<br />
pliverkar flerbostadshusen. Södra Sverige har signifikant lägre halter %n<br />
landet som helhet både för småhus och flerbostadshus. För norra Sverige är<br />
skillnaderna jämfört med landet som helhet obetydliga. Alderseffekt finns<br />
givetvis i alla landsdelar. Även utan blAbetonghus har Mellansverige högre<br />
radonhalt i medeltal än södra och norra Sverige enligt tabell 10.5 och 10.6.<br />
Tabell 10.12 Genomsnittlig radonhalt i Bqlm3 (aritmetiskt medelvärde) efrer<br />
landsdel och byggdr. Genomsnitt som baseras pd 20 eller färre<br />
mätvärden, redovisas inte, utan anges med tvd punkter (..)<br />
Temperatur- Byggh Sdus Flerbostadshus<br />
zon Alla Utan BlAbtg Alla Utan blAbtg<br />
Bq/m3 Bq/m3 Bq/m3 Bq/m3<br />
I&II<br />
Norra<br />
IV<br />
Södra
10.4 Radonhalten och gränsvärden - rekommendationer<br />
Resultatet av 1956 års undersökning medförde inga ingripanden mot blabetongen.<br />
En god ventilation ansags vara väsentlig av andra hygieniska skal. Det fanns<br />
heller inget stöd i vare sig svensk lagstiftning eller internationella rekommendationer<br />
för ett sadant ingripande. Det förekom dock artiklar om problemet<br />
i svenska dagstidningar. I slutet av 1960-talet och i början av 1970-talet<br />
varnade SS1 för att radonhalten kunde öka om ventilationen försämrades<br />
(Lindell och Löfveberg 1968, SS1 1974).<br />
I slutet av 1970-talet tillsatte regeringen en utredning och 1980 kom gränsvärden<br />
i dåvarande Planverkets byggnorm (SBN 1980) och i Socialstyrelsens<br />
anvisningar (SOS 1980) pA grundval av bland annat de utförda undersökningarna.<br />
h 1990 sänktes gränsvärdet för sanitär olägenhet till hälften (SOS 1990).<br />
Enligt lägesrapporterna 1987 och 1993 för radon i bostäder (SS1 m fl 1987, SS1<br />
1993) har medvetandet om radonproblemet spritt sig alltmer och hänsyn tas<br />
därför i större utsträckning till radon vid planering för nya byggnader enligt<br />
reglerna frAn Planverket (nuvarande <strong>Boverket</strong>).<br />
10.5 Slutsatser<br />
Radonhalterna i hus byggda efter 1980 är ca hälften av nivilerna i hus byggda<br />
tidigare. En stor del av denna minskning beror p8 att blAbetong upphörde att<br />
tillverkas 1975. En annan del beror troligen pA att effekten av Aldring av<br />
husen ännu inte har slagit igenom i de hus som byggts efter 1980. Exempel pA<br />
åldring är sprickor i bottenplatta mm och smutsiga eller defekta ventilationskanaler.<br />
Men även med hänsyn tagen till dessa effekter är det troligt att<br />
bestämmelserna i Byggnormen (SBN 1980) har haft effekt. Nybyggnadsreglerna<br />
(1988) innebär ingen ändring av gränsvärdet for nybyggda hus.<br />
Radonhalterna i det befintliga bostadsbeståndet tycks inte ha minskat signifikant<br />
sedan den senaste studien 1980-82. Detta är knappast överraskande. Enligt<br />
Lagesrapporten 1993 (SS1 1993) hade endast ca 15 000 bostäder Atgärdats med<br />
avseende pA radon år 1992 av de ca 90 000 - 200 000 bostäder som beräknats ha<br />
radonhalter över gränsvärdet. Dessutom har inte alla Atgärder varit lyckade.<br />
De under 1981-88 nybyggda bostädernas lagre radonhalter bidrar inte heller med<br />
mer än nAgra fA procent till ett lagre medelvärde för bostadsbeståndet. En mer<br />
detaljerad jämförelse mellan de bada undersökningarna kommer att göras senare.<br />
Tv5 komplicerande faktorer vid en sadan jämförelse är att marningar i källare<br />
var mer frekventa i 1991-92 års undersökning och att vintern 1990 var varmare<br />
än 1980-82 i större delen av Sverige.<br />
Om vi inte hade byggt med blAbetong i Sverige hade den genomsnittliga radonhalten<br />
varit ca 10-20% lagre i 1988 års bostadsbestånd. De övriga samband som<br />
har undersökts med avseende pA ventilationssystem, grundläggningsätt m m<br />
bekräftar tidigare erhåilna samband (Erikson m fl 1976, Mjönes m f l 1984).
Sammanfattande diskussion<br />
11.1 Inledning<br />
De fragor om <strong>inneklimat</strong>et vi ofta möter är följande: Hur stort är <strong>inneklimat</strong>problemet?<br />
Hur många s k sjuka hus finns det? I vilka hus skall <strong>inneklimat</strong>et<br />
förbättras? Vilka förbättringsfitgärder bör genomföras?<br />
I princip går det inte att ge absoluta svar pA fragoma. Svaren beror pA vilken<br />
betydelse vi tillmäter god inomhuskomfort och olika typer av hälsorisker.<br />
Den lämnade beskrivningen av <strong>inneklimat</strong>et omfattar: (i) tekniska uppgifter om<br />
bostadsbeståndets ca 1-8 miljoner bostadshus, och (ii) uppgifter om hur <strong>inneklimat</strong>et<br />
upplevs av de ca 7,5 miljoner människor som bor i dessa hus.<br />
Dessa tvil beskrivningar tjänar olika syften:<br />
1. Den tekniska beskrivningen ger underlag for tekniska värderingar vid<br />
bedömningar och Överväganden i samband med Atgärdsdiskussioner. Den består<br />
av hur ett antal <strong>inneklimat</strong>faktorer silsom ventilation, innetemperatur etc<br />
fördelar sig i bostadsbeståndet och i vilka husgrupper nivilerna är relativt<br />
höga eller lAga (vid indelning efter t ex hustyp, byggår, typ av ventilationssystem<br />
och geografisk belägenhet).<br />
Den tekniska beskrivningen ger storleksmitt pil innekiimatproblemet i form av<br />
hur många och vilka byggnader som har <strong>inneklimat</strong>brister av mer eller mindre<br />
omfattande slag.<br />
2. Beskrivningen av det rapporterade upplevda <strong>inneklimat</strong>et ger tillsammans<br />
med den tekniska beskrivningen underlag for medicinska värderingar. Boendebeskrivningen<br />
består av besvärs- och symtomfrekvenser och hur dessa frekvenser<br />
varierar mellan olika befolkningsgrupper (vid indelning efter bl a kön, ålder<br />
och allergistatus) och mellan olika husgrupper.<br />
Boendebeskrivningen ger storleksmAtt pA <strong>inneklimat</strong>problemet i form av vilka<br />
och hur stora befolkningsgrupper som anger besvär och symtom av olika inne-<br />
Mimatfaktorer. Den tekniska beskrivningen ger underlag for skattning av hur<br />
stora befollcningsgrupper som utsätts för <strong>inneklimat</strong> med ökad risk för ohälsa,<br />
t ex genom att bo i hus med förhöjd radonhalt.<br />
En första telaiisk beskrivning (enligt punkt 1 ovan) har lämnats i de föregaende<br />
kapitlen. För en närmare Atgärdsdiskussion behöver denna beskrivning<br />
kompletteras med analyser av hur de olika <strong>inneklimat</strong>faktorerna samvarierar<br />
med varandra.<br />
I detta avslutande kapitel ger vi forst nAgra medicinska värderingar (enligt<br />
punkt 2 ovan) och diskuterar <strong>inneklimat</strong>et från hälsosynpunkt.
11.2 Inneklimatproblemets storlek - utifrån de<br />
tekniska mätningarna<br />
Tabell 11.1 ger en översiktlig bild av det uppmätta <strong>inneklimat</strong>et, faktor for<br />
faktor. Man kan ur tabellen utläsa andelen lägenheter respektive andelen<br />
boende i smil- och flerbostadshus med visst <strong>inneklimat</strong>. I figurerna 11.1 och<br />
1 1.2 lämnas motsvarande information omräknat i antalet lägenheter respektive<br />
antal boende.<br />
Tabell 1 1.1 Inneklimatet i bostadsbestdndet och för befolkningen. De angivna<br />
osäkerheterna motsvarar 9.5-procentiga konfidensintervall<br />
Inneklimatfaktor Intemall Andel liigenheter Andel boende<br />
Småhus- Flerbostadshus- Smahus- Flerbostadshusbeståndet<br />
beståndet beståndet beståndet<br />
1. Ventilation < 0,35 Vs,mZ<br />
c 8 Ifsvperson<br />
2. Innetemperatur c 20 'C<br />
> 23 'C<br />
3. Fukt < 30% RF<br />
> 45% RF<br />
4. Formaldehyd' > 13 Mm3<br />
4% resp 7%<br />
26%<br />
1% resp 4%<br />
9% resp 13%<br />
4% resp 7%<br />
26%<br />
1% resp 4%<br />
9% resp 13%<br />
Totalt antal liigenheter~boende 1.8 miljoner 2,O miljoner 4.6 miljoner 29 miljoner<br />
Kommentar tiil ovanstående tabell samt figurerna 11.1 och 11.2 pA nästa sida<br />
För andels- och antalsskattningarna har konfidensintervall inte kunnat beräknas pA grund av att<br />
bAde urvalsstorlekarna och de skattade andelarna respektive antalen varit aiitfor smA.<br />
Skattningarna för radon baseras pA den metod som anvats i kapitel 10 och som bygger pA ett antagande<br />
om hur radonhalten fordelar sig i bostadsbeståndet I de fall tvA uppsattningar skattningar redovisas,<br />
baseras dessa pA tvA olika fördelningsantaganden. Vid skattningma av andelen och antalet boende antas<br />
bl a, att det bor i genomsnitt 2.56 och 1,46 personer per iägenhet i smA- respektive flerbostadshusen.<br />
Vid val av gränser för olika mätvärden har vi, där SA varit möjligt, använt<br />
befintliga gränsvarden, t ex 0,35 l/s,m2 for ventilation och 400 respektive<br />
140 Bq/m3 för radon. För formaldehyd har vi valt en gräns där speciellt känsliga<br />
personer i andra studier pavisats kunna ge besvär, medan för saval luftfuktighet<br />
som innetemperatur vi relativt fritt valt gränser för att markera<br />
laga respektive höga värden p3 faktorerna i fråga. För flyktiga organiska<br />
föreningar har vi i avsaknad av en allmänt accepterad gräns valt ett värde<br />
(600 &m3) enligt diskussionen i kapitel 9.
Miljoner lagenheter<br />
95-procentigt<br />
S~PW<br />
konfidensintervall<br />
1.5 Fiabostatishus<br />
l .o<br />
0.5<br />
0.0 Ventilation Innetemperatur Luftfuktighet Formal- TVOC Radon<br />
dehyd<br />
23OC 00%<br />
>l3 %O0 900 >l40<br />
>45% p@m3 Clglm3 Bghn3 Bq/m3<br />
Figur 1 1.1 Antal lägenheter med olika <strong>inneklimat</strong><br />
Miljoner exponerade i befollmingen<br />
95-procentigt<br />
konfidensintervall<br />
srnähol<br />
fi stadshus<br />
dehyd<br />
c35 Vs,mZ c8 Vs,p dO°C >23OC 00% 95%<br />
%O0<br />
Wm3<br />
>l3<br />
Wm3<br />
900<br />
Bq/m3<br />
>l40<br />
Bqhn3<br />
Figur 1 1.2 Antal boende utsanu för olika inneklimar
Det övergripande intrycket från undersökningen är, att <strong>inneklimat</strong>et har en<br />
delvis annan problembild i småhusen än i flerbostadshusen. Bland smahusen<br />
framträder det vi kan kalla <strong>inneklimat</strong>brister bl a i form av lag ventilation,<br />
hög luftfuktighet och förhöjda radonhalter.<br />
Även flerbostadshusen har lag ventilation i stor utsträckning. Luften är torr<br />
(luftfuktighet mindre än 30% RF) i ett stort antal lägenheter. Många lagenheter<br />
har ocksa relativt hög innetemperatur.<br />
Inneklimatfaktorer som ventilationsstorlek, luftfuktighet och radonhalt samvarierar<br />
i stor utsträckning. Detta betyder, att "bristerna hopas" i vissa<br />
grupper av hus.<br />
I figur 11.3 visas hur nigra inneklimaifaktorer samvarierar i smahusbestandet.<br />
Andelen hus med hög luftfuktighet (mer an 45% RF) är avsevärt större i<br />
hus med relativt lag ventilation (gransvärde 8 Vs, person) an i hus med hög<br />
ventilation.<br />
Antal småhus i bostadsbeståndet (1000-tal) 1695<br />
Lag ventilation?<br />
(t8 Ilseklpers) t<br />
Hög luftfuktighet? nej<br />
n<br />
1<br />
nej<br />
, ,<br />
485<br />
31%,{höglu~k-<br />
tighet<br />
1210<br />
t<br />
n<br />
(>45% RF)<br />
l r 7 l<br />
1024 186 336 149 Andelmed<br />
Hög radonhalt?<br />
(>l40 BqlmJ)<br />
, t t nei<br />
n+ nii , , ,<br />
746 278 146 40 265 71<br />
27% 22% 21Yo<br />
83 66 Andel<br />
44% { medhög<br />
radonhalt<br />
,<br />
n n 18%<br />
Figur 1 1.3 Samvariation mellan några innekiimatfaktorer i dhusbestdndet<br />
En ytterlig= bekrutelse p1 ventilationens samvariation med andra <strong>inneklimat</strong>faktorer<br />
får vi av att nästan dubbelt s5 många smahus har förhöjd radongashalt<br />
(gränsvii.de 140 Bq/m3 för nybyggda hus) bland husen med både hög luftfuktighet<br />
och lag ventilation än bland övriga hus.
En motsvarande analys av samvariationen mellan <strong>inneklimat</strong>faktorer i flerbostadshusbeståndet<br />
har inte gjorts. Med utgångspunkt från tabell 11.1 skulle<br />
man kunna havda att en delvis annan bild skulle erhallas för flerbostadshusen<br />
än for småhusen.<br />
De mer eller mindre godtyckligt valda gränserna för de studerade <strong>inneklimat</strong>faktorerna<br />
innebär, att vi inte direkt från t ex figur 11.1 kan utläsa antalet<br />
lägenheter i flerbostadshusen eller smilhusen som har ett <strong>inneklimat</strong> beskaffat<br />
pA sa satt att det medför hälsorisker för de boende.<br />
För de studerade <strong>inneklimat</strong>faktorerna gäller följande:<br />
1. Radon är den enda enskilda studerade <strong>inneklimat</strong>faktor för vilken vi pil<br />
basis av undersökningsresultaten med viss säkerhet kan skatta omfattningen av<br />
hälsorisken. Undersökningen kan användas för att skatta antalet individer som<br />
bor i innemiljöer med ökad risk för lungcancer p8 grund av förhöjda radonhalter.<br />
2. De uppmätta formaldehydhaltema visar, att risken for ohälsa i bostadsbeståndet<br />
pa grund av denna faktor är mycket lag (se kapitel 9) men att likväl<br />
speciellt känsliga personer kan paverkas i en relativt stor del av smahusbeståndet.<br />
3. En luftfuktighet som ligger konstant över 45% RF under lång tid under<br />
vintersäsongen anses medföra en ökad risk för kvalstertillväxt. Antalet lagenheter<br />
med denna fukthalt ger emellertid inte direkt ett underlag för att<br />
bedöma omfattningen av hälsopaverkan pa grund av denna faktor. Detsamma<br />
gäller för uppgiftema om antalet lägenheter med torr luft (lag luftfuktighet)<br />
och antalet lägenheter med "lag" respektive "hög" innetemperatur och antalet<br />
lägenheter med "lag" ventilation. (Ventilationen, luftens fuktighet och innetemperaturen<br />
är givetvis betydelsefulla faktorer i en diskussion av <strong>inneklimat</strong>et<br />
fran komfortsynpunkt.)<br />
Av dessa anledningar förefaller det inte vara meningsfullt att i denna första<br />
analys försöka precisera storleken pA <strong>inneklimat</strong>problemet fran hälsosynpunkt.<br />
En närmare diskussion behövs, där hälsoaspekterna bör vagas samman med<br />
komfortaspekter, energiaspekter och ekonomiska aspekter.<br />
I en sadan diskussion bör ocksa inga ett antal andra <strong>inneklimat</strong>faktorer som<br />
inte närmare studerats i denna undersökning, t ex ljudförhållanden (buller)<br />
och ljusförhåilanden (mörka lägenheter). Man bör härvid ocksa ta hänsyn till<br />
att behovet av t ex olika innetemperatur-, ventilations- och fuktnivaer<br />
skiljer sig mellan lägenheter som bebos av hushåll med olika Alderssammansättning,<br />
t ex smilbarns- och pensionärshushall.<br />
Inneklimatproblemet är i alla händelser stort och berör manga människor.<br />
Mellan 200 000 och 400 000 människor bor i bostäder med radonhalter överstigande<br />
gransvardet för befintlig bebyggelse (400 Bq/m3) enligt kapitel 10,<br />
se tabell 1 1.1.<br />
Denna storleksangivelse kan ses som en uppskattning av det minsta antalet<br />
människor utsatta for ett <strong>inneklimat</strong> som kan medföra hälsorisker.
11.3 Inneklimatproblemets storlek - utifrån de boendes<br />
rapporterade upplevelser<br />
I figurerna 5.1 och 5.2 kan man utläsa andelen boende i småhus och flerbostadshus<br />
som besväras av olika miljöfaktorer. Det mest slaende intrycket man<br />
får av dessa figurer är, att de rapporterade besvären är mycket mer frekventa<br />
i flerbostadshusen än i smahusen. De vanligaste symtomen i saväl flerbostadshus<br />
som småhus är annars trötthet och näsbesvär.<br />
De bostadsrelaterade symtomen är ojämnt fördelade över bostadsbeståndet. I<br />
flerbostadshus byggda efter 1975 är besvärsfrekvenserna av t ex torrhetssymtom<br />
(heshet, halstorrhet samt hudbesvär från ansikte och händer) högre än i<br />
äldre hus. I de nyare flerbostadshusen klagar man ocksa p2 torr luft i större<br />
utsträckning än i de äldre, se tabellerna 5.2 och 5.4.<br />
Ungefar 20% av de som bor i småhus uppger minst ett klagomal. Motsvarande<br />
siffra för de som bor bor i flerbostadshus är dubbelt sa stor. I de flesta<br />
fall kan klagomalen tyda pa att <strong>inneklimat</strong>brister föreligger i form av att det<br />
är för kallt, för varmt, luften är torr etc, men klagomalen kan i manga fall<br />
ocksa betyda att de boende upplever att <strong>inneklimat</strong>et medför risk för ohalsa.<br />
Ungefar 11% av de boende i flerbostadshusen uppger minst ett bostadsrelaterat<br />
symtom. Motsvarande siffra for småhusen är 3%. Sammantaget innebär detta att<br />
mellan 400 000 och 500 000 människor upplever sig vara besvärade av <strong>inneklimat</strong>et<br />
i sa hög grad att de får symtom.<br />
11.4 Uppmätt och upplevt <strong>inneklimat</strong><br />
Om vi utgår fran resultaten från de tekniska mätningarna finns de största<br />
<strong>inneklimat</strong>problemen inom småhusbeståndet. Om vi i stället utgår från de<br />
boendes rapporterade upplevelser av <strong>inneklimat</strong>et finns de största <strong>inneklimat</strong>problemen<br />
i de stora och nya flerbostadshusen. En viktig uppgift blir<br />
att försöka första denna skillnad mellan uppmätt och rapporterat upplevt<br />
<strong>inneklimat</strong>.<br />
I undersökningen har vi bhde matt ett antal innekiimatfaktorer och samlat in<br />
uppgifter om de boendes rapporterade upplevelser av <strong>inneklimat</strong>. Vi kan saledes<br />
i princip studera olika samband mellan dessa tva variabelgrupper.<br />
Uppgiften försvåras emellertid av att i en icke-experimentell undersökning av<br />
detta slag kan man varken eliminera eller kontrollera inverkan av ett antal<br />
"störande" faktorer. Det finns många sadana faktorer, som förutom de bakomliggande<br />
fysiologiska mekanismerna, formar rapporteringen av upplevt <strong>inneklimat</strong>.<br />
Följande exempel illustrerar denna begränsning i undersökningen.<br />
Illustration I. De i kapitel 5 redovisade besvärsfrekvensema i småhusen är<br />
anmärkningsvart laga med tanke pa att de tekniska mätningarna visat att bl a<br />
ventilationen är mycket lag och luftfuktigheten är hög i en stor del i smahusbeståndet.
En förklaring till detta kan vara att de som bor i smilhus i regel äger sina<br />
hus och därmed kan kontrollera inomhusklimatet i större utsträckning än de som<br />
bor i flerbostadshus. Om det känns for varmt inomhus kan man som småhusägare<br />
lätt sänka temperaturen samtidigt som uppvärmningskostnaderna reduceras. Om<br />
det drar från fönstren kan (maste) man själv sätta in tätningslister eller<br />
vidta andra atgärder. Man har sjäiv ansvaret för att det blir gjort och kan<br />
inte ställa krav pi nigon annan. I flerbostadshus kan ansvaret läggas pil en<br />
mer eller mindre avlägsen husägare, Detta kan medverka till att <strong>inneklimat</strong>brister<br />
upplevs som mer besvärande i flerbostadshus än i smAhus.<br />
Vissa resultat, som ej redovisas här, talar for att upplatelseformen har betydelse.<br />
Rapporterade upplevelser av <strong>inneklimat</strong>et och uppgivna symtom är nagot<br />
mer positiv för boende i flerbostadshus med bostadsrätt än for boende med<br />
hyresrätt.<br />
Illustration 2. Tabell 11.2 visar omfattningen av nilgra rapporterade <strong>inneklimat</strong>besvär<br />
i flerbostadshus vid olika uppmätt ventilation. Besvärsfrekvenserna<br />
förefaller vara högre i flerbostadshus försedda med mekanisk ventilation<br />
än i flerbostadshus med sjalvdragsventilation. Samma iakttagelse görs av<br />
Routsalainen m fl (1990).<br />
Tabell 11.2 "Ventilationbesvar"(%) iflerbostadrhus med olika ventilation.<br />
De angivna intervallen motsvarar 95-procentiga konfidensintervall<br />
Besvär Sjalvdrags- Mekanisk ventilation Alla flerventilation<br />
bostadshus<br />
Drag 7%f 4% 20%f 11% 15% f 14% 12% f 1%<br />
Instängd "Wig" luft 6% f 4% 16% f 12% 13% f 10% 12% f 1%<br />
Torr luft 14% f 8% 28% f 13% 24% f 20% 16% f 1%<br />
Kommentar till tabell 11.2<br />
De smA 95-procentiga konfidensintervallen i kolumnen för "alla flerbostadshus" beror p!i<br />
au de skattade procentandelama baseras pA hela det insamlade enbtmaterialet<br />
De skatrade procentandelama för undergruppema av befolkningen. som bor i Iagenheter med<br />
olika typer av ventilation, är baserade på filme antal enkätsvar, namligen de som erhdlits<br />
f& de boende i besiktigade och matta klgenheter och som dessutom klassindelats efter<br />
ventilation. se tabell 2.2. Konfidensintervallen for dessa skauningar är darför betydligt<br />
storre.
Skillnader mellan besvärsfrekvenser för hus med olika ventilationssystem<br />
behöver emellertid inte betyda att ventilationssystemet som sAdant är avgörande.<br />
Olikheter i luftens inneha11 av partiklar och gaser, innetemperatur, luftfuktighet<br />
liksom drag och fläktbuller skulle kunna vara bidragande orsaker<br />
till att <strong>inneklimat</strong>et upplevs olika i flerbostadshus med olika ventilationssystem.<br />
se Sunde11 m fl (1991). I vilken utsträckning detta har skett i detta<br />
fall har inte närmare analyserats.<br />
Vi kan under alla förhållanden konstatera, att det inte finns enkla samband<br />
mellan ventilation och rapporterade upplevelser av <strong>inneklimat</strong>. Resultaten i<br />
tabellen pekar ocksa pil att ökning av ventilationen inte automatiskt medför<br />
att <strong>inneklimat</strong>problemen löses.<br />
11.5 "Sjuka hus" -problemet<br />
Det finns ingen entydig definition pA begreppet "sjuka hus". Enligt Allergiutredningen<br />
är ett hus sjukt om det har "sadana brister som har samband med<br />
husets uppförande, drift, brukande ochleller underhåil, vilka leder till<br />
besvär och hiilsorisker hos människor som vistas i byggnaden" (SOU 1989, s<br />
151). Enligt denna definition kan ett hus vara sjukt om det där finns t ex<br />
fukt-, mögel- elier radonproblem.<br />
En annan ofta använd definition utgår från brukarnas besvärsupplevelser. Ett<br />
hus anses "sjukt" enligt denna definition om där finns en högre andel bemärade<br />
än "normalt". Svårigheten här är givetvis att bestämma vad som är normalt<br />
eller ej.<br />
En tredje definition är att med utgångspunkt från konstaterade tekniska fel<br />
och brister klassa huset som "sjukt" eller ej.<br />
En fjärde definition är att utgaende från mätningar av husets fysikaliska<br />
<strong>inneklimat</strong> avgöra om krav uppställda i byggnonner är uppfyllda eller ej och<br />
klassificera huset i enlighet därmed.<br />
Oavsett vilken definition som används är det med dagens kunskap inte möjligt<br />
att med ett enda sammanfattande matt ange "sjuka husn-problemets omfattning.<br />
Däremot är det möjligt att utgaende från den lämnade redovisningen av <strong>inneklimat</strong>et<br />
ange vilka <strong>inneklimat</strong>bnster som föreligger, ange var <strong>inneklimat</strong>bristerna<br />
finns samt ge olika skattningar pil omfattningen av <strong>inneklimat</strong>bristerna i<br />
olika delar av bostadsbeståndet och bland olika befolkningsgrupper.<br />
För att erhålla en ungefarlig skattning av "sjuka husu-problemets omfattning<br />
enligt Allergiutredningens definition kan man resonera pi3 följande sätt:<br />
1. Mellan 200 000 och 400 000 människor bor enligt kapitel 10 i bostäder<br />
(väsentligen i småhusen) med radongashalter som överstiger gränsvärdet för<br />
befintlig bebyggelse (400 Bq/m3 radongas) och är därmed utsatta för ökad risk<br />
för lungcancer.
2. Till denna befolkningsgrupp kan läggas de mellan 400 000 och 500 000<br />
människor som rapporterar att de bor i bostäder som ger nagot ohälsosymtom<br />
(väsentligen i de nya och stora flerbostadshusen) enligt diskussionen i<br />
avsnitt 1 1.3.<br />
Dessa tv8 befolkningsgmpper överlappar varandra i en viss utsträckning, dvs<br />
det finns personer som bade är utsatta för förhöjd radonhalt och upplever sig<br />
bo i bostäder som ger ohälsosymtom.<br />
De som bor i hus med specifika problem, t ex hus som är mögelskadade eller hus<br />
med fuktigt kaseinhaltigt flytspackel, kan antas vara representerade inom den<br />
andra gruppen ovan ("symtom gruppen") i stor utsträckning.<br />
Totalt skulle detta innebära att mellan 600 000 och 900 000 människor utsätts<br />
för <strong>inneklimat</strong> som kan paverka hälsan och välbefinnandet.<br />
11.6 Avslutning<br />
Undersökningen har visat att vi står inför ett angeläget hälsoproblem, som<br />
berör en stor del av befolkningen. Radonproblemet är stort från hälsosynpunkt,<br />
speciellt inom småhusbeståndet. Genom att särskilt småhusen har en dålig ventilation<br />
och det finns en samvariation mellan radonhalt och ventilation finns<br />
det all anledning att se över ventilationen i småhusbestandet.<br />
De upplevda klimatbesvaren i de stora och nya flerbostadshusen är omfattande<br />
och förefaller inte vara relaterade till ventilationens storlek som sadan vid<br />
dagens ventilationsnivaer. Det framstår som en väsentlig uppgift att söka<br />
finna förklaringar till varför innekiimatet upplevs sa negativt i denna husgmPP-<br />
Även om det saknas tidigare undersökningar av föreliggande slag är det trots<br />
allt rimligt att förmoda, att <strong>inneklimat</strong>et har förbättrats i en rad viktiga<br />
avseenden. Bestämmelserna pa t ex radonområdet och bestämmelser om byggnadsmaterial<br />
har sannolikt bidragit positivt. Det står emellertid Hart att pa<br />
senare tid har andra, och i viss utsträckning okända, innekiimatproblem<br />
tillkommit.<br />
Manga av vika <strong>inneklimat</strong>problem hänger sannolikt i stor utstrackning samman<br />
med en mängd faktorer i vårt moderna indusmsarnhäile, sasom förändrad<br />
byggnadsteknik, användning av nya material och konstruktioner, användning av<br />
nya och mer komplicerade installationer än tidigare, en forcerad arbetstakt i<br />
"modem" byggnadsproduktion, förändrad bostadsanvändning och förändrade<br />
boendevanor m m.<br />
Det enligt vår uppfattning viktigaste resultatet från undersökningen är, att<br />
vissa tydliga mönster har kunnat urskiljas och att <strong>inneklimat</strong>brister kunnat<br />
lokaliseras till grupper av bostadshus med vissa tekniska egenskaper.
Vi har i rapporten valt att beskriva dels det tekniskt uppmätta <strong>inneklimat</strong>et<br />
dels hur <strong>inneklimat</strong>et upplevs och rapporteras av de boende i olika delar av<br />
bostadsbeståndet, Resultat från sambandsanalyser mellan uppmätt och upplevt<br />
<strong>inneklimat</strong> kommer att redovisas senare.<br />
Orsaksanalyser har inte uforts. Detta beror pil att sildana analyser normalt<br />
kräver antingen experimentellt upplagda undersökningar eller prospektiva<br />
epidemiologiska undersökningar, dar inverkan av vissa ovidkommande faktorer<br />
halls konstanta eller under statistisk kontroll.<br />
Framför allt bör studier utföras pA ventilationsområdet. Kunskapen behöver<br />
förbättras om varför de som bor i flerbostadshus med mekanisk ventilation<br />
upplever att den inte fungerar tillfredsställande i många fall.<br />
Förbättring av <strong>inneklimat</strong>et var en ledstjärna for Allergi- och "Sjuka huswutredningarna<br />
(SOU, 1989 respektive Ds 1990: 14). Den h& undersökningen<br />
bekräftar farhagoma i dessa utredningar och stödjer behovet av förbättringsatgärder.
Referenser<br />
Adalberth K, Boman CA, Kronvall J och Norlén U (1992) "Correction of tracer<br />
gas measurement results for climatic factors", Proceedings The 13th ANC<br />
Conference, Ventilation for energy eflciency and optimum indoor air quality,<br />
15- 18 sept 1992, Nice<br />
AFS (1990) Hygieniska gränsvärden. Arbetarskyddsstyrelsens författningssamling,<br />
AFS 1990: 13<br />
Andersson B, Andersson K, Rehn M, Sundgren M och West J (1990) Inomhusmiljö<br />
och halsa bland kontorsarbetare i Vdsterbotten - kemisk undersökning av<br />
inomhuslufren. Undersökningsrapport 1990:22, UmeA<br />
Andersson K, Fagerlund I och Larsson B (1989) Inomhusklimatet i delar av<br />
bostadsföretaget Förvaltarens bostadsbestdnd i Sundbyberg - en enkatstudie.<br />
Rapport M 5/89, Yrkesmedicinska kliniken, Regionsjukhuset, Örebro<br />
Andersson K, Fagerlund I, Löfman O och Erlandsson B (1990) "A follow-up<br />
questionnaire study after restoring modern dwellings with SBS problems",<br />
Proceedings Indoor Air '90, vol 1, s 563-568<br />
Andersson K, Norlén U, Fagerlund I, Högberg H och Larsson B (1991) Inomhusklimatet<br />
i 3 000 svenska bostadshus. ELIB-rapport nr 3, TN:26, Statens<br />
institut för byggnadsforskning, Gävle<br />
Andersson K och Stridh G (1992) "The use of standardized questionnaires in<br />
BRVSBS surveys". Levy F och Maroni M (eds) Pilot sntdy on Indoor Air Quality,<br />
NATOICCMS, Oslo, aug 1991<br />
Bergsöe N C (1991) Undersögelse av ventilationsforhold i nyere boliger. SBIrapport<br />
213. Statens byggeforskningsinstitut, Danmark.<br />
Blom P, Levy F, Skåret E (1992) Omfanget av <strong>inneklimat</strong>problemer i Norge.<br />
Byggfork. Prosjektrapport 97 - 1992, Oslo.<br />
Boman C A och Lyberg M D (1984) "Measured and building code values of air<br />
change rates in residential buildings", Contribution to The 5th AIC Conference<br />
on the Implementation and Effectiveness of Air Infiltration Standards in<br />
Buildings, 1-4 okt 1984, Reno, Nevada, USA<br />
Boman C A och Skogberg S (1993) Mätning av innetemperatur. ELIB-rapport nr 4.<br />
Statens institut för byggnadsforskning, Gävle (under utarbetning)<br />
Boman CA och Sundberg J (1993) Fallstudier av <strong>inneklimat</strong>et i 90 bostadshus.<br />
ELIB-rapport nr 5. Statens institut för byggnadsforskning, Gävle (under<br />
utarbetning)
Braback L och Kälvesten L (1991) "Urban living as a risk factor for atopic<br />
sensitization in Swedish schoolchildren", Pediatr Allergy Journal, nr 2, 1991<br />
Burén A, Håkansson B, Mjönes L, Möre H, Nyblom L och Wennberg P (1982) An<br />
Integrating Radon Monitor, SS1 a82-06, Statens strålskyddsinstitut<br />
Burge P S, Hedge A, Wilson S, Harris Bass J och Robertson A S (1987) "Sick<br />
building syndrome; a study of 4 373 office workers", Ann Occup Hyg, 1987:31,<br />
s 493-504<br />
Engvall K och Norrby C (1992) Upplevt inomhusklimat i Stockholms bostadrbestdnd.<br />
Utredningsrapport Nr 1992:4, Utrednings- och statistik-kontoret,<br />
Stockholms stad<br />
Ds 1990:14 (1990) Byggnaders inomhusmiljö m m. Betänkande av arbetsgruppen för<br />
fragor som rör s k sjuka hus, Bostadsdepartementet, Stockholm<br />
Elmroth A, Hjalmarsson C, Norlén U, Rolén C m fl (1989) Effekter av energispardtgarder<br />
i bostadshus. Rapport R107: 1989, Byggforskningsradet, Stockholm<br />
Erikson B E, Löfstedt B, Swedjemark G A, Håkansson B (1976) Ventilationskrav i<br />
en- ochflerfamiljshus. Meddelande 17:1976, Statens institut för byggnadsforskning,<br />
Gävle<br />
Falk R, Möre H och Nyblom L (1990) "Calibration of Radon-222 Reference<br />
Instrument in Sweden", J Res Inst Stand Technol, nr 95, 1990<br />
Holgersson H och Norlén U (1984) "Domestic indoor temperatures in Sweden",<br />
Building and Environment, vol 19, nr 2, s 121- 13 1<br />
Hultqvist B (1956) Studies of naturally occurring ionizing radiations. Kungl<br />
Svenska Vetenskapsakademins handlingar, fjärde serien, band 6, nr 3<br />
Hutchinson J M R, Cessna J, Collé R och Hodge P A (1992) "An international<br />
radon-in-air measurement intercomparison using a new transfer standard", Appl<br />
Radiat Isot, 43:175 89; 1992<br />
Högberg H och Norlén U (1991) De statistiska urvalen i 1991 års energi- och<br />
<strong>inneklimat</strong>undersökning. ELIB-rapport nr 1, TN:24, Statens institut för<br />
byggnadsforskning, Gävle<br />
Johnson B G, Kronvall J, Lindvall T, Wallin A och Weiss-Lindencrona H (1990)<br />
Hus och hälsa. Inneklimat och energihushdllning. T4:1990, Byggforskningsrtldet,<br />
S tockholm<br />
Levin J-L m fl (1988) "High-performance liquid - chromatographic determination<br />
of formaldehyde in air in the PPB to PPM range using diffusive sampling and<br />
hydrozone formation", Environ Techn Lett, nr 9, s 1423-1430
Lindell B och Löfveberg S (1968) "Radioaktivitet och byggnadsmaterial. 1<br />
Strålning och strålskydd", Byggforskningen informerar 2/68 samt del 2 Radioaktiva<br />
gaser och lagaktiva material, 3/68, Statens institut för byggnadsforskning<br />
Mellander H och Enflo A (1992) "The Alpha Track Method Used in the Swedish<br />
Radon Epidemiological Study", Radiation Protection Dosimetry, vol 45, nr 114,<br />
S 65-71<br />
Mjönes L (198 1) Gamrnastrtflning i bostäder. Rapport SSI:a8 1-1 8, Statens<br />
stråiskyddsinstitut<br />
Mjönes L, Burén A och Swedjemark G A (1984) Radonhalter i svenska bostäder.<br />
Rapport SSI:84-23, Statens strålskyddsinstitut<br />
Mölkhave L m fl (1986) "Human reactions to low concentrations of volatile<br />
organic compounds", Envir Int, nr 12, s 167- 175<br />
Nielsen O (1989) Lurngtighed i renoverede höjhuse med tre ventilationslösninger.<br />
SBI-rapport 198, Statens Byggeforskningsinstitut, Danmark<br />
Norberg P och Stymne H (1993) "Long-term measurements of indoor relative<br />
humidity using a passive sampler for water vapour", Proceedings Indoor Air<br />
'93,4-8 juli 1993, Helsingfors (under tryckning)<br />
Norback D (1990) Environmental exposures and personal factors related to sick<br />
building syndrome. Thesis, Uppsala university<br />
Norback D, Michel I och Widström J (1990) "Indoor air quality and personal<br />
factors related to the sick building syndrom", Scand Journal work environ<br />
health, vol 16, 1990, s 121-128<br />
Norlén U (1985) Energiforbrukning i byggnader, delrapport 5: Statistiska<br />
metoder. Meddelande M85:7, Statens institut för byggnadsforskning, Gävle<br />
Norlén U (1990) "Urvalsplan för ELIB", PM 1990-03-01, Statens institut for<br />
byggnadsforskning, Gävle<br />
Nybyggnadsregler (1988). <strong>Boverket</strong> BFS 1988:18, kap 4:22 och G:31 samt<br />
ändringar 1990:28 kap 4:22<br />
Nybyggnadsregler (1991). <strong>Boverket</strong> BFS, 1991:38<br />
Pershagen G, Axelson O, Clavensjö B, Darnber L, Desai G, Enflo A, Lagarde F,<br />
Mellander H, Svartengren M, Swedjemark G A och Akerblom G (1993) Radon i<br />
bostader. En lanakomfattande epidemiologisk undersökning. MM-rapport 2/93,<br />
Karolinska institutet, Stockholm<br />
Planverkets rapport 77 (1987) Sunda och sjuka hur, Utredning av hälsorisker i<br />
inomhusmiljö. Arbetarskyddsstyrelsen, Socialstyrelsen och Planverket,<br />
Stockholm
Zweers T, heller L, Brunekreef B och Boleij J S M (1990) "Relationships<br />
between health and indoor climate complaints and building, workplace, job and<br />
personal characteristics", Proceedings Indoor Air '90, vol 1, s 495-500<br />
Ribacke S och Varedian M (1991) En utuardering av kommunurvalet. ELIB-rapport<br />
nr 2, TN:25, Statens institut för byggnadsforskning, Gävle<br />
Routsalainen R, Rönnberg R, Majanen A och Seppänen O (1991) "Symptoms and<br />
environmental complaints in occupants of houses and apaitments with different<br />
ventilation systems", hoceedings Indoor Air '90, vol 4, s 525-530<br />
Routsalainen R, Rönnberg R, Majanen A och Seppänen O (1992) "Indoor climate<br />
and the performance of ventilation in Finnish residences", Indoor Air, nr 2,<br />
S 137-145<br />
Rönnberg R, Routsalainen R, Saten J, Majanen A och Seppänen O (1990) "Indoor<br />
climate and the performance of ventilation in 25 1 residences", Proceedings<br />
Indoor Air '90, vol 4, s 269-274<br />
Samuelsson I (1991) Sjuka hus blirfriska? Utvärdering av dtgardsarbetet i kv<br />
Dalen, Enskede. Byggforskningsradet, Rapport R6: 199 1, S tockholm<br />
SBN (1980) Svensk byggnorm 1980. PFS 1980:1, Statens planverk<br />
Seifert B (1990) "Reglating Indoor Air", Proceedings Indoor Air '90, vol 5, s<br />
35-49<br />
Skov P och Valbjöm O (1987) "The sick building syndrome in the office<br />
environment; the Danish town hall study", Environ Int, 1987:13, s 339-349<br />
SOS (1980) Socialstyrelsens kungörelse med r&i och anvisningar om dtgarder mot<br />
radon i bostäder. Svensk författningssamling, SOSFS(M) 1980:71<br />
SOS (1990) Radon och hälsoskydd. Allmänna råd från Socialstyrelsen, 1990:s<br />
SOSFS (1989) Socialstyrelsens allmänna rdd om dtgarder mot formaldehyd i<br />
byggnader. Socialstyrelsens författningssamling, SOSFS 1989:13<br />
SOU (1989) Allergilöverkänslighet. SOU 1989:76-78, Socialdepartementet,<br />
Stockholm<br />
SS1 (1974) Statens strålskyddsinstitut informerar om strdlning i bostäder.<br />
Svar pa en fraga tili konsumentombudsmannen, SSI: 1974-030<br />
SS1 (1987) Radon i bostäder. Lagesrapport 1987. SSI-rapport 97-17, Statens<br />
strålskyddsinstitut, Socialstyrelsen och Statens planverk<br />
SS1 (1988) Metodbeskrivningar, strdlning i bostäder. Radondotterhaltens<br />
drsmedelvarde. Statens strålskyddsinstitut, 1988<br />
SS1 (1993) Radon 1993. En rapport över laget. SSI-rapport 93-10, Statens<br />
strålskyddsinstitut
Stenberg B, Mild KH, Sandström M, Lönnberg G, Wall S, Sundell J och Zingmark<br />
PA (1990) "The office illness project in northern Sweden. Part 1: A prevalence<br />
study of sick building syndrome related to demographic data, work characteristics<br />
and building factors", Proceedings Indoor Air '90, vol 4, s 627-632<br />
Stymne, H och Boman CA (1993) "Measuring ventilation rates on a large scale",<br />
Proceedings Indoor Air '93,4-8 juli 1993, Helsingfors (under tryckning)<br />
Stymne H, Boman C A, Melander H, Norberg P och Stridh G (1991) "Methods for<br />
indoor climate measurements in large-scale surveys", Proceedings The<br />
ASHRA EICIB Healthy Buildings - IAQ Conference, 4-8 sept 199 1, Washington<br />
Stymne H och Eliasson A (1991) "A new passive tracer gas technique for<br />
ventilation measures", Proceedings The 12th AIVC Conference Air Movement &<br />
Ventilation Control within Buildings, 24-27 sept 1991, Ottawa, Canada<br />
Sverdrup C, Andersson K och Andersson S (1990) "A comparative study of indoor<br />
climate and human health in 74 day care centers in Malmö, Sweden", Proceedings<br />
Indoor Air '90, vol 1, s 65 1-655<br />
Swedjemark G A (1979) "Indoor measurements of natural radioactivity in<br />
Sweden", Proceedings Seminar on the Radiological Burden of Man from Natural<br />
Radioactivity in the counnies of the European Countries, Luxemburg 1980, s<br />
27 1-295<br />
Swedjemark G A (1980a) "Radon in dwellings in Sweden. Natural Radiation<br />
Environment III", Proceedings of a symposium held at Houston, Texas, 23-28<br />
april 1978. US Dept of Energy, s 1237-1259<br />
Swedjemark G A (1980b) "Radioactivity in houses built of aerated concrete<br />
based on alumshale", Pmceedings Specialist Meeting on the Assessment of Radon<br />
and Daughter Exposure and Related Biological Effects. RD Press Division of<br />
Radiobiology, Building 3512, University of Utah, Salt Lake City, Utah 841 12,<br />
USA, S 112-126<br />
Sundell J, Lindvall T och Stenberg B (1991) "Influence of type of ventilation<br />
and outdoor air-flow rate on the prevalence of SBS symptoms", Proceedings The<br />
ASHRAEICIB Healthy Buildings - IAQ Conference, 4-8 sept 1991, s 85-89<br />
Säteri J (1993) Personlig kommunikation<br />
Tolstoy N, Sjöström C och Waller T (1984a) Bostader och lokalerfrtfn energisynpunkt.<br />
Meddelande M84:8, Statens institut för byggnadsforskning, Gävle<br />
Tolstoy N, Svennerstedt B (1984b) Repamtionsbehov i bostäder och lokaler.<br />
Meddelande M84: 10, Statens institut för byggnadsforskning, Gävle<br />
Tolstoy N, Borgström M och Nilsson J (1993) <strong>Bostadsbeståndets</strong> tekniska<br />
egenskaper. ELIB-rapport nr 6, Statens institut för byggnadsforskning, Gävle<br />
(under utarbetning)
Wailer T och Högberg H (1993) "Probability density estimation of the levels<br />
of indoor air quality variables", Proceedings Indoor Air '93,4-8 juli 1993,<br />
Helsingfors (under tryckning)<br />
WHO (1987) Air quality gudelines for Europe. WHO Regional Office for Europe,<br />
EURO reports and Studies No 23, Copenhagen.<br />
WHO (1989) Zndoor Air Quality; Organic pollutants. WHO Regional Office for<br />
Europe, EURO reports and Studies No 1 1 1, Copenhagen.<br />
Whysall K, Miles J C H, Olast M (1993) Results of the 1991 CEC intercomparison<br />
ofpassive radon detectors (manuskript). National Radiological Protection<br />
Board, UK<br />
Aberg N (1989) "Asthma and ailergic rhinitis in Swedish conscripts", Clin Exp<br />
Allergy, 1989:19(1), s 55-63<br />
Akerblom G, Pettersson B, Rosen B (1990) Radon i bostader. Markradon. Rapport<br />
R85 : 1988, Byggforskningsradet, Stockholm
Distribution och försäljning:<br />
Informationsavdelningen<br />
Statens institut för byggnadsforskning<br />
Box 785<br />
801 29 Gävle<br />
Tel. 026-14 77 00<br />
Svensk Byggtjänst<br />
171 88 Solna<br />
Tel. 08-734 50 00<br />
Statens institut<br />
for byggnadsforskning<br />
Y c* -*<br />
b:rfx+;=.