Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Saras ord berörde<br />
Det måste ha varit strax f-öre kärnkraftsomröstningen<br />
år 1980. Stort möte skulle hållas på Folkets Hus i<br />
Göteborg.<br />
<strong>Vi</strong> gick dit med vår trädkramarvän från Himalaya,<br />
Radha Bhatt. som var inbjuden som talare. På<br />
baksidan av huset lirg artistingången. Bubblande skratt<br />
htjrdes inifrirn. Där var Birgitta Ulfsson och Sara<br />
Lidman. De överträffade varandra som riktiga<br />
ståuppkomiker med stundens ingivelser och citat ur<br />
olika pjäser. Diirernellan smittande skrattsalvor. <strong>Vi</strong><br />
påmindes om att åiven Sara skådespelade en gång i<br />
tiden och hade kanske valt den banan om inte<br />
skrivandet hade "kommit i vägen".<br />
"Här är Radha fiån trädkramarrörelsen i Himalaya"<br />
introducerade jag vår vän.<br />
Och Sara vände sig om och tog henne i famn och<br />
tog oss alla i famn med sitt stora leende. Sen frigjorde<br />
hon en underbar vacker arnulett som hon bar runt<br />
halsen och trädde den över Radhas hals. "Den har jag<br />
fått av den störste miljökämpen i Sovjetunionen", sa<br />
Sara. "Jag träffade honom nyligen där och han berättade<br />
hr-rr han hade lyckats förhindra att floders lopp<br />
ändrades, som galna ingenjörsbyråkrater hade föreslagit<br />
ledningen.<br />
Den amuletten ska du ha Radha, soll skydd och<br />
vidare inspiration i allas vår kamp för vår natur. Måtte<br />
den snart ornfatta hela världen. "<br />
Något i den stilen sa hon, Sara.<br />
Saras ord berörde oss då liksorn senare, när hon läste<br />
ur sin roman "Lifsens rttt" ( 1996) i radion.<br />
Då skrev jag följande recension i <strong>Vi</strong> mänskor:<br />
"Det knottrar sig i skinnet, inte en stavelse kan man<br />
missa i denna uppvisning. Och somligt som var svårt<br />
att begripa vid läsning blir så tydligt när Sarir<br />
modulerar och nyanserar och gör halva meningar hela<br />
och självklara.<br />
Vad man än skriver så rnåste man älska det, uttryckte<br />
hon vid något tillfälle. Och som läsare älskar man<br />
henne för att hon underkastar sig denna<br />
kärleksgärning. Fijr den kommer väl inte alldeles av<br />
sig själv?<br />
Att åter fii treffa Didrik Mårtensson och Anna-Stava<br />
är som ett mycket kärt återseende. Så man har saknat<br />
dem! Och åter tar vi del av livet och dess<br />
förutsättningar, av orättvisorna i samhället, av<br />
Norrlandet med dess karga skönhet, exploaterat av<br />
sörlänningarna, av de smarta kapitalisterna. Men hur<br />
kunde Rönnog, huvudpersonen, så småningom gift<br />
med Isak Mårten. Anna-Stavas och Didriks äldste son,<br />
förbli eller bli en sån "svår människa" när hon ändå<br />
var omgiven av både kärlek och omtanke? Någon gång<br />
Sara i våra hjåirtan<br />
i början vågar hon ge efter och utlämna sig siälv i tillit<br />
till en annan människa, men sedan sluter hon sig åter<br />
som en mussla som blir hård och hånande de andras<br />
svagheter. Hon för en rasande inre och yttre kamp<br />
mot "hotet" för renheten... Och som läsare våndas<br />
man och hoppas: Låt dig bevekas, av Isak Mårten,<br />
av den blida Anna-Stava, låt de "goda dagarna " bli<br />
fler, minns hur du sjöng jublande i kören. .. Men den<br />
straffande guden är allomstädes nåirvarande och<br />
"hotet" från barndomen.<br />
Snälla Sara, tänker jag, ge henne insikten att hon fär<br />
glädja sig, unna henne lite lössläppthet... Men jag<br />
lörstår att diktaren Sara Lidman inte liingre rår på<br />
sina romanpersoner, att de får eget liv och att hon<br />
respekterar det.<br />
Det är mycket annat också i Sara Lidmans bok som<br />
tar andan ur.n. Till exempel när den l3-årige Amos<br />
far med timmerlasset nerför den isade rännan och man<br />
själv sitter där, håller i tömmarna, håller emot, släpper<br />
och vet varken ut eller in och det gäller livet-och hur<br />
hästen alltså klarar denna osannolika färd och hur man<br />
själv känner sig räddad och benådad."<br />
Tack Sara Lidman för denna bok och alla dina andra<br />
böcker.<br />
Emi Frifutlt<br />
Suro Lidmttn ltiser lögt.<br />
<strong>Vi</strong> kvinnor nr 3-1. 1965<br />
<strong>Vi</strong> <strong>Mänskor</strong> Nr 3-4 <strong>2004</strong><br />
Biltlen iir hiimtud ur