Källan 1/2009 - Svenska litteratursällskapet i Finland rf.
Källan 1/2009 - Svenska litteratursällskapet i Finland rf.
Källan 1/2009 - Svenska litteratursällskapet i Finland rf.
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
och bröder. De vet sitt modersmåls värde,<br />
i grunden förstår de en liknande hållning<br />
hos oss. En ömsesidig respekt och tilltro<br />
är den grund på vilken alla principiella<br />
beslut och praktiska tillämpningar måste<br />
bygga. Ytterst måste staten <strong>Finland</strong> här<br />
fullt ut bära sitt grundlagsstadgade ansvar.<br />
Men, vi måste veta vad vi vill, vad<br />
vi bär med oss, vad tidigare generationer<br />
levat och kämpat för, drömt och trott<br />
på, något som bl.a. lämnat oförglömliga,<br />
levande spår i Litteratursällskapets arkiv<br />
och därtill efterlämnat uppoffrande<br />
donationer till ovärderligt gagn för vår<br />
verksamhet i dag och i morgon. Vi måste<br />
också öppet och djärvt träda fram i vår<br />
tid och med nytt vetande, nya perspektiv<br />
och infallsvinklar på vår kulturella,<br />
sociala och intellektuella mångfald visa<br />
på det fruktbara som två historiska språk<br />
och kulturer sida vid sida, kan betyda för<br />
vårt gemensamma fosterland i en mentalt<br />
och geografiskt allt gränslösare värld.<br />
Men en värld som också till vårt land fört<br />
och för nya människor, nya språk och<br />
kulturer, som vi på svenskt håll, lyssnande<br />
till ett medmänskligt imperativ, har att<br />
möta med förståelse och inkluderande<br />
engagemang. Till detta hör naturligt och<br />
nödvändigt det jag ville kalla Euterpe-<br />
perspektivet i våra strävanden, en nödvändig<br />
växelverkan mellan det kosmopolitiska<br />
och det patriotiska, för att använda<br />
den tidens vackra ord. Samtidigt måste<br />
vi också minnas, att det enligt en frisinnad<br />
livs- och samhällssyn är den enskilda<br />
människan som har att avgöra sin språk-<br />
och kulturtillhörighet.<br />
*<br />
Under en resa till Florens senaste höst<br />
kom jag på ett oväntat, indirekt sätt att bli<br />
påmind om vår finlandssvenska vardag.<br />
Resan hade gett mig anledning att återvända<br />
till en av de stora handböckerna i<br />
existentiellt resande, Dantes Divina Comedia.<br />
Vi minns att Dante i Helvetets andra<br />
sång känner sig ovärdig att följa den store<br />
vägvisaren Vergilius på den nödvändiga<br />
vandringen, och dä<strong>rf</strong>ör börjat tveka: ”Likt<br />
den som inte vill vad förut han velat /<br />
utan för nya tankar byter uppsåt / så att<br />
han uppger helt vad nyss han börjat.” Så<br />
föll Dantes bekymrade ord och Vergilius<br />
tog vid:<br />
Om jag har rätt förstått vad nu du sade<br />
svarade då den ädle skaldens skugga,<br />
har du av klenmod drabbats i ditt hjärta,<br />
och det förlamar ofta så en människa<br />
att hon från högsint föresats sig vänder,<br />
som när ett irrsken får ett djur att skygga.<br />
Det var raden, ”har du av klenmod drabbats<br />
i ditt hjärta” som träffade mig, och<br />
tyckte jag, mitt, kanske vårt, finlandssvenska<br />
hjärta. Jag fortsatte vandringen i<br />
Dantes och Vergilius utmanande sällskap<br />
och kom till Helvetets nedersta skikt där<br />
de mest förtappade höll till. Här, förklarade<br />
Vergilius ”befinner sig de olyckliga<br />
själar som levt utan beröm och utan klander”.<br />
Han fortsatte<br />
Blandade är de med den usla skara<br />
av änglar vilka varken gjorde uppror<br />
mot Gud eller var trogna, men neutrala.<br />
Det är i allmänhet inte trovärdigt att yvigt<br />
slå omkring sig med stora ord. Men förvisso<br />
måste det i dag och här, bli sagt, klentroga<br />
och neutrala får vi i vårt förhållande<br />
till det svenska i <strong>Finland</strong>, aldrig bli!<br />
Håkan Andersson