Socialarbetares förhållningssätt till BBIC - "Det finns ... - FoU Nordväst
Socialarbetares förhållningssätt till BBIC - "Det finns ... - FoU Nordväst
Socialarbetares förhållningssätt till BBIC - "Det finns ... - FoU Nordväst
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Sammanfattningen här ovan stämmer väl överens med den forskning som utförts av lokala<br />
<strong>FoU</strong>-enheter inom flera svenska kommuner. <strong>Det</strong> är samma teman som lyfts fram, det är<br />
samma svårigheter och diskussioner. <strong>Det</strong> <strong>finns</strong>, trots alla invändningar, en relativt sätt positiv<br />
inställning <strong>till</strong> <strong>BBIC</strong> som ett praktiskt arbetsverktyg inom den sociala barnavården. <strong>Det</strong> <strong>finns</strong><br />
olika synpunkter på vissa delar av <strong>BBIC</strong>, det <strong>finns</strong> ideologiska diskussioner som har ett kritiskt<br />
granskande anslag och det <strong>finns</strong> visst motstånd. Rasmusson (2004) anger tre olika<br />
grunduppfattningar hos socialsekreterare i sin utredning. En urskiljbar grupp var de<br />
”positiva” som hade upptäckt fördelarna. <strong>Det</strong> fanns också de ”tveksamma” som trots<br />
positiva erfarenheter ändå inte fortsatte att använda <strong>BBIC</strong> och slutligen de ”osäkra” som inte<br />
alls var positiva <strong>till</strong> att fortsätta använda utredningsformulären. I de intervjuer som<br />
genomförts i denna studie kan dock skönjas en viss förändring från vad Rasmusson kom fram<br />
<strong>till</strong>. <strong>Det</strong> går också ur denna studie att urskilja tre grupper. Den första gruppen var de<br />
”positiva” som liksom hos Rasmusson var odelat positiva <strong>till</strong> <strong>BBIC</strong>.<br />
I den andra gruppen, som i likhet med Rasmusson också kan kallas ”tveksamma”, har<br />
attityderna ändrats, fast de var tveksamma så tyckte de att fördelarna vägde över bristerna<br />
och att de i grunden också fortsättningsvis ville använda <strong>BBIC</strong> i det dagliga arbetet.<br />
Även den tredje gruppen som skulle kunna betraktas som ”negativa”, kunde tänka sig att<br />
fortsätta <strong>BBIC</strong>, antingen för att de ser utvecklingsmöjligheter i koncepten eller för att det<br />
helt enkelt inte <strong>finns</strong> några alternativa utredningsverktyg som är ”bättre”. <strong>Det</strong>ta skulle kunna<br />
tolkas som om implementeringsarbetet har rönt framgång sedan 2004, förutsätt att<br />
Rasmussons resultat från den gången är generaliserbara. <strong>Det</strong> kan också vara att den<br />
generation av socialarbetare som i dag arbetar inom den sociala barnavården inte har<br />
arbetat med något annat utredningsinstrument än <strong>BBIC</strong> och av den grund har svårt att tänka<br />
sig något annat sätt att arbeta. 2004 hade en större andel arbetat med andra<br />
utredningsmodeller och kunde därigenom på ett helt annat sätt göra jämförelser med<br />
tidigare utredningsförfaranden.<br />
När det gäller rättssäkerhetsaspekten visar empirin att det <strong>finns</strong> olika uppfattningar om<br />
<strong>till</strong>förlitligheten i denna. Att olika socialsekreterare har olika tolkningar av <strong>BBIC</strong> som<br />
instrument innebär också att utfallet av olika utredningar skiljer sig åt mellan olika<br />
socialsekreterare. Utfallet av en utredning beror också på vilka insatser som är möjliga att<br />
bevilja eller <strong>till</strong>gå, något som i sin tur är beroende av andra faktorer som förvaltningarnas<br />
ekonomi, om kommunen har egna insatsenheter eller om tjänster köps utifrån. Paradoxalt är<br />
det kanske begränsningen av olika åtgärder/insatser som gör att det <strong>finns</strong> en viss<br />
rättssäkerhet eller rättvisa för klienterna. En familj får i stort sätt samma insatser som andra<br />
familjer och beslutsunderlagen ser därför ut att vara ganska lika. Gladh & Palm (2011) har ett<br />
resonemang kring frågan om <strong>BBIC</strong> är ett stöd i uppföljningen av insatser i<br />
barnavårdsärenden där man ser att brister i en pågående insats upptäcks på ett bättre sätt<br />
med <strong>BBIC</strong> än vid tidigare utredningar. De ställer frågan om ” är det här resultatet av en högre<br />
träffsäkerhet gällande val av insats som en följd av <strong>BBIC</strong> – eller handlar det om<br />
inskränkningar i stödstrukturer utöver socialtjänsten?” (ibid. s 49)<br />
<strong>Det</strong> avslutande replikbytet under detta avslutande tema verkar vara ganska representativt<br />
för den rådande uppfattningen av <strong>BBIC</strong>.<br />
58