Socialarbetares förhållningssätt till BBIC - "Det finns ... - FoU Nordväst
Socialarbetares förhållningssätt till BBIC - "Det finns ... - FoU Nordväst
Socialarbetares förhållningssätt till BBIC - "Det finns ... - FoU Nordväst
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
”De positiva framhöll att användning av utredningsformuläret bidrar <strong>till</strong><br />
helhetssyn, struktur, systematik, enhetlighet och tydlighet i utredningarna. <strong>Det</strong><br />
bidrar <strong>till</strong> mera koncentrerad, nyanserad, välgrundad och <strong>till</strong>förlitlig<br />
dokumentation och ger därmed bättre underbyggda beslut, vilket i sin tur<br />
bidrar <strong>till</strong> ökad rättssäkerhet och bättre kvalitet i utredningarna. Uppdrag som<br />
formuleras, på grundval av utredningarna, <strong>till</strong> behandlare, institutioner och<br />
familjehem blir tydligare.” (ibid. s. 6).<br />
De ”negativa” var tveksamma <strong>till</strong> om <strong>BBIC</strong> bidrog <strong>till</strong> en kvalitetshöjning av utredningsarbetet<br />
i förhållande <strong>till</strong> tidigare arbetssätt. De olika formulären ansågs för detaljerade och svåra att<br />
använda. Många uttryckte oro för att <strong>BBIC</strong> skulle försämra relationerna <strong>till</strong> klienterna. Dock<br />
var många av dem som var negativa eller som uttryckte skepsis positiva <strong>till</strong> de grundtankar<br />
som <strong>BBIC</strong>-triangeln bygger på. De hinder som de intervjuade socialsekreterarna angav för att<br />
använda <strong>BBIC</strong> på ett mer systematiskt och omfattande sätt i praktiken var inte <strong>BBIC</strong>manualen<br />
i sig; det handlade snarare om strukturella förutsättningar så som hög<br />
arbetsbelastning, stor personalomsättning och för knappa resurser.<br />
I en enkätundersökning som gjorts av <strong>FoU</strong> Välfärd Örebro (Ångman 2009) och som omfattar<br />
svar på 149 enkäter (svarsfrekvensen var relativt låg, 53 % och resultaten får värderas<br />
därefter) har handläggarna gett uttryck för en i grunden positiv inställning <strong>till</strong> <strong>BBIC</strong>. <strong>Det</strong> ger<br />
uttryck för ett tydligt barnperspektiv, det ger utredare/handläggare en bra struktur för<br />
utredningsarbetet, det ger den enskilde klienten större rättsäkerhet och det är bra med ett<br />
gemensamt tänkande. På minussidan anförs tekniska svårigheter med systemet, det är<br />
tidkrävande och leder <strong>till</strong> stress och ökade krav på handläggarna. Flera anger också att de<br />
tycker att politiker och chefer har orealistiska förväntningar på <strong>BBIC</strong> och att det är svårt för<br />
familjerna som utreds att förstå hur utredningarna görs. <strong>Det</strong> pekas också på att det blir svårt<br />
att avgränsa utredningarnas omfattning, vilken information som är relevant/irrelevant eller<br />
vilka rubriker som inte äger relevans för utredningen för att nämna några punkter. Mycket<br />
tyder på att för att <strong>BBIC</strong> skall kunna utvecklas vidare är det viktigt att användarna upplever<br />
det som meningsfullt att använda instrumentet. Vilken nytta socialarbetaren kan ha av en<br />
<strong>BBIC</strong>-utredning i fall hon eller han är hänvisad <strong>till</strong> några få specifika insatser eller åtgärder är<br />
en central fråga.<br />
Wolf-Sandahl (2010) intervjuade tre handläggare om vad de tänker kring <strong>BBIC</strong> som verktyg i<br />
utredningsarbetet. Handläggarna som intervjuas är ”försiktigt positiva” (min tolkning). En<br />
intressant iakttagelse är hur enskilde handläggare kan bedöma en anmälan. En arbetsgrupp<br />
fick <strong>till</strong> uppgift att enligt en skala mellan 1-10 bedöma hur allvarligt en nyss inkommit ärende<br />
var. Resultatet visade att bedömningarna varierade mycket; från ”ganska lätt” <strong>till</strong> ”relativt<br />
svårt” på samma ärende. En antydan om att den enskildes tolkningar är oerhörd viktiga i<br />
sammanhanget. <strong>Det</strong> indikerar samtidigt att den enskilde handläggaren har makt och relativt<br />
stor handlingsfrihet i den enskilde ärendehanteringen (ibid. s 34). Även med relativ hög<br />
standardisering skiljer sig de olika handläggarna avsevärt åt i sina bedömningar. <strong>Det</strong>ta borde<br />
i teorin föra <strong>till</strong> stora olikheter i vilka beslut som fattas men bristen på möjliga<br />
handlingsalternativ kan göra att de i praktiken fattade besluten inte skiljer sig avsevärt från<br />
varandra. <strong>Det</strong> blir då i stället handlings- och beslutsalternativen som styr en<br />
barnavårdsutredning snarare än klienternas behov av insatser, vilket inte riktigt var avsikten.<br />
Wolf-Sandahls empiriska material är dock för litet för att kunna dra generella slutsatser.<br />
21