historier och sägner från vildmarken (dorotea socken) - Murberget ...
historier och sägner från vildmarken (dorotea socken) - Murberget ...
historier och sägner från vildmarken (dorotea socken) - Murberget ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
hon hade en kåta öster om byn. En av bönderna i byn kom<br />
i »osåh med henne genom att han tog <strong>och</strong> kastade ut henne<br />
ur siu stuga, då hon en gång kom dit <strong>och</strong> väsnades i fyllan.<br />
Hon hade då raglat iväg ned på isen, där hon »lade sig i<br />
vanmakb 1 oeh hotade ut, att allt ont skulle komma över<br />
bonden. Hon hade emellertid inte makt alt skada honom<br />
utan 'vidare, oeh han var klok nog att inte taga emot varken<br />
förläring eller annat a'v henne. Då hon inle lyckades komma<br />
åt honom själv, lockade hon till sig en av hans småI!0jkar<br />
<strong>och</strong> bjöd honom på en kopp kaffe. Ej långt diirefter bleV<br />
gossen tokig. Han joikade <strong>och</strong> talade i yrsel med lappar,<br />
som inte funnas. Så fortgick det hela sommaren <strong>och</strong> ända<br />
till julen. Han Var så urgalen, att de måste vakta honom.<br />
De sökte nu bot hos en J>Undergörare» i Tåsjö, som helte<br />
Jakob Daniel. Sedan bleV pojk.en bra i tio år, men då tog<br />
det igen honom. Nu sökte de en i Strömnäs, som helle Nils<br />
Ersson. Han gav dem en flaska, av vars innehåll de skulle<br />
smörja den sjuke. Den flaskan skulle de sedan förvara<br />
mycket noga, ty vart tionde år skulle anfallen återkomma.<br />
Så har också skett, men anfallen ha blivit lindrigare <strong>och</strong><br />
lindrigare för var gång, <strong>och</strong> så fort man smort honom, har<br />
han blivit bra igen. Personen i fråga sades leva 1917, men<br />
upptecknaren kom ej åt hans hemtrakt. - Spå-Elsas renar<br />
hade farit styggt fram med fodret åt Olov Persson i Risbäck,<br />
varför denne blev ursinnig <strong>och</strong> sökte rätt på Elsa norr<br />
om Rissjön, där hon för tillfället hade sitt visle. Först grälade<br />
han upp henne duktiga tag, <strong>och</strong> sedan högg han henne<br />
i »härnan» (kalufsen) <strong>och</strong> luggade henne så vildsint, att han<br />
fick fulla näven med hår. Då hon såg, att han ämnade kasta<br />
detta på elden, skrek hon <strong>och</strong> bad, att han för Guds skull<br />
inte skulle göra så 2 , men det brydde han sig ieke om utan<br />
1 Hon lade sig i sömnlikllande dvala - föll i trance.<br />
2 Lapparna tyckas ha haft en principiell ovilja mot uppbrännandet av<br />
en hel del saker. Som barn hörde förf. en liten lappojke säga, alt renarna<br />
få huvudvärk, om man bränner renhorn, <strong>och</strong> om renmjölk eller<br />
122