Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Kolets</strong> <strong>kemi</strong><br />
(organisk <strong>kemi</strong>)<br />
PDF skapad med hjälp av det öppna källkod-verktyget mwlib. Se http://code.pediapress.com/ för mer information.<br />
PDF generated at: Mon, 14 May 2012 10:27:12 UTC
Innehåll<br />
Artiklar<br />
Organisk <strong>kemi</strong> 1<br />
Kol 2<br />
Grafit 6<br />
Diamant 7<br />
Fulleren 11<br />
Grafen 12<br />
Alkan 13<br />
Alken 14<br />
Alkyn 14<br />
Oljeraffinaderi 15<br />
Alkoholer 17<br />
Karboxylsyra 18<br />
Referenser<br />
Artikelkällor och författare 20<br />
Bildkällor, -licenser och -bidragsgivare 21<br />
Artikellicenser<br />
Licens 22
Organisk <strong>kemi</strong> 2<br />
Exempel på molekylgrupper inom organisk <strong>kemi</strong><br />
• Alkaner<br />
• Alkener<br />
• Alkyner<br />
• Alkoholer<br />
• Arener<br />
• Estrar<br />
• Karboxylsyror<br />
Externa länkar<br />
• Organic Chemistry Resources Worldwide [1]<br />
• Organic Chemistry Portal [2]<br />
Referenser<br />
[1] http:/ / www. organicworldwide. net<br />
[2] http:/ / www. organic-chemistry. org<br />
Kol<br />
Den här artikeln handlar om grundämnet kol. För olika bergarter som benämns kol, se kol (bränsle). För<br />
andra betydelser, se Kol (olika betydelser).<br />
bor - Kol - kväve<br />
C<br />
Si<br />
Periodiska systemet<br />
Allmänt<br />
Namn, <strong>kemi</strong>skt tecken, nummer Kol, C, 6<br />
Ämnesklass icke-metaller<br />
Grupp, period, block 14, 2, p<br />
Densitet<br />
2267 kg/m 3 (273 K)<br />
Hårdhet 0,5 (grafit) 10,0 (diamant)<br />
Utseende färglös (diamant)<br />
svart (grafit)<br />
Atomens egenskaper<br />
Atommassa 12,0107 u<br />
Atomradie (beräknad) 70 (67) pm<br />
Kovalent radie 77 pm
Kol 3<br />
van der Waalsradie 170 pm<br />
Elektronkonfiguration<br />
e − per skal<br />
[ He ]2s 2 2p 2<br />
2,4<br />
Oxidationstillstånd (oxid) 4, 2 (svagt sur)<br />
Kristallstruktur hexagonal<br />
Ämnets fysiska egenskaper<br />
Aggregationstillstånd fast<br />
Magnetiska egenskaper diamagnetisk<br />
Smältpunkt 3 773 K (3550 °C) (grafit)<br />
3823 K (3600 °C) (diamant)<br />
Kokpunkt 5100 K (4 827 °C)<br />
Molvolym<br />
5,29 ·10 -6 m 3 /mol<br />
Ångbildningsvärme 355,8 kJ/mol<br />
Smältvärme (sublimerar) kJ/mol<br />
Ångtryck 0<br />
Ljudhastighet 18 350 m/s vid 293,15 K<br />
Diverse<br />
Elektronegativitet 2,55 (Paulingskalan)<br />
Värmekapacitet 710 J/(kg·K)<br />
Elektrisk ledningsförmåga<br />
0,061·10 6 S/m (Ω −1 ·m −1 )<br />
Värmeledningsförmåga 129 W/(m·K)<br />
1 a jonisationspotential<br />
2 a jonisationspotential<br />
3 e jonisationspotential<br />
4 e jonisationspotential<br />
5 e jonisationspotential<br />
6 e jonisationspotential<br />
1 086,5 kJ/mol<br />
2 352,6 kJ/mol<br />
4 620,5 kJ/mol<br />
6 222,7 kJ/mol<br />
37 831 kJ/mol<br />
Stabilaste isotoper<br />
47 277,0 kJ/mol<br />
Isotop Förekomst Halv.tid Typ Energi (MeV) Prod.<br />
12 C<br />
13 C<br />
14 C<br />
98,9 % 12 C, stabil isotop med 6 neutron(er)<br />
1,1 % 13 C, stabil isotop med 7 neutron(er)<br />
spår 5 730 år β - 0,156 MeV 14 N<br />
SI-enheter & STP används om ej annat angivits<br />
Kol (latin: carbonium) är grundämnet med atomnummer 6. Som rent material förekommer det i fem olika former<br />
(allotroper): grafit, grafen, diamant, fullerener och amorft kol. Livet vi känner är baserat på grundämnet kol. Av detta<br />
skäl kallas alla molekyler, där kol- och väteatomer ingår, för organiska. Icke-organiska ämnen är således de ämnen
Kol 4<br />
som innehåller vilket som helst av de över 110 övriga grundämnena, utom både kol och väte samtidigt. Trots detta<br />
känner vi idag till fler organiska ämnen än icke-organiska.<br />
Det rena kolets egenskaper och dess användning beskrivs under respektive uppslagsord (se nedan). Grafit, diamant<br />
och stenkol bryts i gruvor. Alla allotroper av kol är <strong>kemi</strong>skt motståndskraftiga, men kan oxideras med syre eller<br />
halogener. Kol finns med några procents halt i de flesta sorters stål och järn. Kolet är då legerat i järnet och bidrar till<br />
järnets hårdhet.<br />
Av de oorganiskt <strong>kemi</strong>ska kolföreningarna kan speciellt nämnas:<br />
• kiselkarbid (SiC) ett mycket hårt syntetiskt ämne som bland annat används som slipmedel,<br />
• koldioxid (CO 2 ) spelar stor biologisk roll, och produceras när levande varelser andas, används för att få piff på<br />
läskedrycker och för viss eldsläckning, koldioxid är även en viktig växthusgas<br />
• kolmonoxid (CO) en mycket giftig gas som produceras vid ofullständig förbränning, men som också används för<br />
ett stort antal tekniskt/<strong>kemi</strong>ska processer, bland annat nickelframställning,<br />
2-<br />
• karbonater (metall + CO ) av många former finns i naturen som mineral,<br />
3<br />
• cyanider (ämne + CN - ) är mycket giftiga eftersom de liksom kolmonoxid har förmågan att blockera hem-gruppen<br />
i hemoglobin, som därmed förhindras att uppta syre.<br />
Kol är universums fjärde vanligaste grundämne. Endast väte, helium och syre är vanligare.<br />
"Kol" är också en beteckning på ett antal bränslen i fast form (se kol (bränsle)), med en hög andel av grundämnet<br />
kol. Inget av dem utgörs dock av grundämnet i ren form, vilket ibland skapar viss begreppsförvirring på svenska. På<br />
de flesta andra språk har grundämnet och bränslet olika namn, exempelvis carbon (grundämnet) respektive coal<br />
(bränslet) på engelska och Kohlenstoff (grundämnet) respektive Kohle (bränslet) på tyska.<br />
Historia<br />
Diamant, grafit och förbränningskol har varit känt sedan urminnes tid, och man tros också ha känt till att de var olika<br />
former av ett och samma ämne. Engelsmannen John Dalton var dock den förste som 1803 förstod att kol var ett<br />
grundämne, ett resultat som inte publicerades förrän 1807. Den senast upptäckta formen (grafen) fick 2010 års<br />
nobelpris i fysik.<br />
Orbitaler<br />
Anledningen till att ämnet kol förekommer i en sådan mångfald av former är att dess elektronkonfiguration gör att<br />
det har exakt fyra valenselektroner. Dessa kan hybridiseras på tre olika sätt (sp 3 , sp 2 och sp), vilket betyder att<br />
kolatom kan bilda en enkel-, dubbel- eller trippelbindning till en annan kolatom. Kol kan därmed skapa extremt<br />
starka riktade kovalenta bindningar mellan atomer.<br />
Isotoper<br />
Kol har endast två stabila isotoper, kol-12 (vars massa atommassenheten u definierats utifrån) och kol-13. Av de<br />
radioaktiva isotoperna är kol-14 den klart viktigaste, eftersom dateringsmetoden C14-metoden baseras på dess<br />
sönderfall. Eftersom alla livsformer på jorden är kolbaserade, och kol-14 ständigt nybildas i atmosfären, så kommer<br />
det tas upp i allt levande och förhållandet mellan kol-14 och de stabila isotoperna kommer att vara någorlunda<br />
konstant under organismens livstid, med undantag för långlivade arter som träd (vilka å andra sidan kan användas för<br />
att kalibrera skalan). När organismen dör börjar kol-14 direkt sönderfalla till kväve. Eftersom kol-14:s halveringstid<br />
är 5730 år har det förutom att det ingår i alla levande organismer i någorlunda höga halter dessutom fördelen att det<br />
sönderfaller över en tidsskala som är lämplig för att mäta mänskliga aktiviteter, och är därför ett ovärderligt verktyg<br />
för arkeologer, dock blir den mindre precis, ju äldre materialet är, och därför knappast kan användas för föremål som<br />
är äldre än 40 000 år.
Kol 5<br />
Former<br />
Kristallint kol antar ett flertal former, med kraftigt varierande<br />
egenskaper:<br />
• Diamant är det hårdaste ämnet människan känner som förekommer<br />
i naturen. Det används därför som skärverktyg och i borrspetsar.<br />
Dessutom är den en ädelsten och används ofta i smycken.<br />
• Grafit är kol ordnat i lager, där bindningarna i varje lager är mycket<br />
starka medan bindningarna mellan lagren är betydligt svagare. Detta<br />
gör att grafit används i både blyertspennor och som smörjmedel.<br />
Endast ett enkelt lager av grafit kallas grafen, ett ämne forskarna<br />
Andre Geim och Konstantin Novoselov utfört experiment med,<br />
experiment som belönade dem med Nobelpriset i fysik 2010.<br />
Fasdiagram för Kol.<br />
• Fullerener är kolatomer formade i "bollar" eller rör, med ett flertal olika möjliga varianter av båda. Båda har<br />
intressanta egenskaper för nanoteknik, bland annat för att rören är extremt hållfasta samtidigt som den elektriska<br />
ledningsförmågan varierar mellan olika varianter av dem.<br />
• Grafen är ett material som till stora delar har samma egenskaper och uppbyggnad som grafit. Till skillnad från<br />
grafit utgörs grafen av en ytterst tunn skiva, endast en atom tjock. Atomerna är ordnade i ett hexagonalt mönster<br />
vilket ger materialet ett antal unika egenskaper utöver de som delas med grafit. Grafen upptäcktes av Andre Geim<br />
och Konstantin Novoselov som fick Nobelpriset i fysik för upptäckten. Grafen är mycket speciellt på grund av att<br />
det är just en atom tjockt men kan ändå bära vikten av en katt ifall man formade ett "lakan" av det. Styrkan i<br />
materialet är 200 gånger den hos stål, dessutom har materialet en utmärkt förmåga att leda elektricitet.<br />
Utöver de kristallina formerna förekommer rent kol i naturen i varierande blandningar av amorft och kristallint kol,<br />
till exempel som sot eller stenkol.<br />
Galleri<br />
Stiften i blyertspennor består<br />
av grafit<br />
En solid<br />
kiselkarbidkristall (SiC)<br />
Kol är basen i alla moderna<br />
plastprodukter<br />
En oslipad diamant
Kol 6<br />
Källor<br />
• Nationalencyklopedin11. Bra Böcker. 1989. sid. 161. ISBN 91-7024-621-1<br />
• Sherwood, Martin (1990). Kemin, Grundämnen & föreningar. Bonniers. sid. 32. ISBN 91-34-50893-7<br />
• Alhgren, Lena (1995). Bonniers Lexikon. Bonnier Lexikon AB. sid. 130. ISBN 91-632-0046-5<br />
Externa länkar<br />
• Wikimedia Commons har media som rör Commons:Category:Carbon.<br />
• Wiktionary har ett uppslag om kol.<br />
Grafit<br />
Grafit är en kristall av grundämnet kol där atomerna bildar plana skikt<br />
med hexagonstruktur. I grafit binder en kolatom fyra andra. Inom<br />
lagren sitter atomerna fast hårt, men mellan lagren mindre hårt. Det<br />
behövs alltså ingen större yttre påverkan för att lagren ska lossna från<br />
varandra. Detta gör att när man drar ett stycke grafit mot något, så<br />
lämnar det ett svart streck efter sig.<br />
Om man blandar grafit med olja blir det ett utmärkt smörjmedel.<br />
Pulveriserad grafit utan olja är bra för smörjning av lås, som då<br />
fungerar även i sträng kyla utan att kärva. Om man blandar grafit med<br />
lera och värmebehandlar denna blandning får man blyerts. Grafitgarn<br />
används för att täta ångrör, på engelska heter det Graphite Yarn.<br />
Grafit leder elektrisk ström, precis som metall, men resistiviteten är<br />
högre än för metall.<br />
Grafit<br />
Kristallstruktur av grafit
Diamant 7<br />
Diamant<br />
Uppslagsordet Diamanter leder till denna<br />
artikel. Se även Diamanter (olika betydelser).<br />
Diamant är en form av kol. Till skillnad från grafit<br />
(som också består av kol) är den mycket hård. Ordet<br />
"diamant" kommer från grekiska, adamas (αδάμας),<br />
som betyder oövervinnerlig. Diamanten är en ädelsten.<br />
Oslipade diamanter kallas för rådiamanter.<br />
Fysikaliska egenskaper<br />
Ett ämnes hårdhet mäts ofta i Mohs hårdhetsskala, som<br />
är baserad på tio naturligt förekommande mineraler.<br />
Här definieras mineralet talk till att ha värdet 1 och<br />
diamant som det hårdaste med värdet 10. Alla andra<br />
Oslipad diamant<br />
material placeras på skalan i förhållande till sin förmåga att repa varandras yta: ett material med hårdhet 7 kan till<br />
exempel göra repor i alla material med hårdhet 1 till 6.<br />
Diamant är det hårdaste mineral som förekommer i naturen, men i dag kan man tillverka några få material som är<br />
hårdare. Ett sådant ämne är kol-60-molekyler, som tyska forskare 2005 pressade ihop under våldsamt tryck och<br />
värmde upp till 2 200 grader. Därmed skapades ämnet ACNR (Aggreted Carbon NanoRods), som är 11% svårare att<br />
pressa ihop än diamant. Det finns emellertid andra material som också är hårdare än diamant men inte baserade på<br />
kol. Ett exempel är rheniumdiborid, som tillverkades för första gången 2007 av forskare i Kalifornien och som man<br />
har visat kunna åstadkomma repor i ytan på diamant. Ämnet är emellertid inte lika hårt som ACNR. Den stabila<br />
formen av kol vid de tryck som råder på jordens yta är grafit. Diamant, som bildas i jordens övre mantel och snabbt<br />
transporterats med vulkaniska magmor till jordens yta, bibehåller dock sin kristallstruktur genom att den låga<br />
temperaturen vid jordytan förhindrar att atomstrukturen övergår till grafit. Sålunda är diamant vad man kallar<br />
metastabil. Till skillnad från andra ädelstenar är den dock inte eldfast, och vid 700 °C börjar den angripas av syret i<br />
luften och omvandlas till koldioxid. Därför kan diamanter försvinna spårlöst efter bränder.<br />
Diamant är värmeledande och elektriskt isolerande. Den har också ett mycket högt brytningsindex, vilket ger det<br />
speciella glittrande utseendet.<br />
Densiteten är 3,15-3,53 g/cm³ med ett värde på 3,52 g/cm³ för extremt rena diamanter. Brottsegheten har beräknats<br />
till 3,4 MNm -3/2[1] vilket är högt för ädelstenar men lågt för konstruktionsmaterial. På grund av kristallstukturen är<br />
diamanterna sprödare i vissa riktningar och segare i andra.<br />
Kristallstrukturen är så stark att bara kväve-, bor- och väteatomer är små nog att ta sig in i strukturen och orsaka<br />
färgskiftningar. Kväve är den vanligaste föroreningen och ger upphov till en gul, brun eller rosa nyans. Bor orsakar<br />
gråblå nyanser och väte röda, olivfärgade, blåa och violetta färgnyanser. Gammastrålning kan ge gröna nyanser och<br />
plastisk deformation ger rosa och röda nyanser.<br />
Bildande<br />
Diamanter bildas under högt tryck och hög temperatur i jordens övre mantel på 150-200 kilometers djup. Det finns<br />
huvudsakligen två typer av diamanter som bildas genom metasomatiska processer i bergarterna peridotit och eklogit.<br />
Peridotitiska diamanter bildades för cirka 3,5 miljarder år sedan och eklogitiska har bildats i olika generationer som<br />
är mellan 900 miljoner och 2,9 miljarder år gamla. Diamanterna förvaras i jordens övre mantel i upp till flera<br />
miljarder år innan de transporteras till jordens yta med vulkaniska magmor, vanligtvis kimberlit-magma. En
Diamant 8<br />
"perfekt" diamant som bildats långsamt består av rent kol, är färglös, har oktaedrisk form och är mycket hård. Det<br />
som har hänt är att kolatomen har bundit sig till fyra andra kolatomer i form av en tetraeder runt sig. Kolatomerna<br />
hålls ihop med hjälp av mycket starka bindningar. Diamantens andra grundform är kubisk och bildas snabbare än<br />
oktaedriska diamanter. Sålunda är kubiska diamanter ofta mer oregelbundna och har mer mineral- och<br />
vätskeinkluderingar vilket drar ner dess värde. Atomära föroreningar av olika slag ger diamanter med olika färger, så<br />
kallade "fancies".<br />
Diamanter kan även skapas naturligt vid meteoritnedslag. Det plötsliga tryck och den snabba temperaturhöjningen<br />
som uppstår vid ett nedslag kan vara tillräckligt för att skapa mikrodiamanter och kan användas som en indikator på<br />
att ett nedslag har ägt rum.<br />
Konstgjorda diamanter<br />
Metoden att tillverka konstgjorda diamanter uppfanns i februari 1953 för ASEA av Erik Lundblad och hans<br />
medhjälpare. De konstgjorda diamanterna kunde framställas med hjälp av högtrycksmaskiner utvecklade på ASEA<br />
inspirerade av Baltzar von Platens modell. De så kallade syntetiska diamanterna, som främst används inom industrin,<br />
blir ofta inte lika stora som de naturligt bildade och har oftast en gulaktig färg. Dock har det på senare tid utvecklats<br />
metoder för att framställa större färglösa diamanter som endast kan skiljas från naturliga diamanter med hjälp av<br />
[2] [3] [4]<br />
mycket sofistikerade analystekniker.<br />
Laserborrade diamanter<br />
Laserborrade diamanter är vanligt förekommande i bl.a. USA, men i Sverige så har branschen en helt annan och<br />
betydligt mer restriktiv syn på denna metod att manipulera diamanter. De diamanter som denna metod ofta används<br />
på är diamanter med större tydliga inneslutningar där man med hjälp av laserborrning kan borra bort dessa och sedan<br />
fylla igen hålrummet med en fyllning som har samma ljusbrytningindex (2.42) som diamanten. Dessa stenar är dock<br />
förrädiska då t.ex. en ring som hettas upp vid storleksändring kan leda till att stenen spricker. I Sverige förekommer<br />
denna försäljning av stenar inte över disk men risk kan dock finnas på andrahandsmarknaden av stenar som<br />
importerats från fri import utan ursprung. Det som i USA kallas för "treated diamonds" är vanligt förekommande<br />
men accepteras inte i Sverige utan en sådan sten klassificeras inte enligt GIA-regler.<br />
Användningsområde<br />
Diamanter är mest kända som ädelstenar men används även som skärverktyg för glas och i borrindustrin som<br />
borrspetsar.<br />
Ädelsten<br />
Inom diamantbranschen kvalitetsgraderas och värderas diamanter efter fyra olika egenskaper, diamantens 4C – Carat<br />
(vikt), Clarity (renhet), Color (färg), Cut (slipning).<br />
Vikten på en diamant nämns i carat. En carat är 200 milligram.<br />
Renhet klassificeras enligt följande skala, efter analys av erfaren diamantgraderare med en lupp med 10 ggrs<br />
förstoring:<br />
LC=Loupe clean, luppren. (Fri från inneslutningar) VVS=Very very small inclusions.(Väldigt, väldigt små<br />
inneslutningar) VS=Very small inclusions. (Väldigt små inneslutningar) SI=Small inclusions. (Små inneslutningar)<br />
I=Inclusions.(Inneslutningar, synliga för blotta ögat)<br />
Som orenheter eller felaktigheter avser man inneslutningar, sprickor, blåsor med mera som kan minska värdet högst<br />
betydligt.De vanligaste orsakerna till orenheter (inneslutningar) i diamanter är kväveatomer och järn som har trängt<br />
in i stenen och orsakat bruna, eller svarta "fläckar".
Diamant 9<br />
Färgen bör vara rent vit helst med skiftning i blått (blåvit är den finaste kvaliteten). Gul- och brunaktiga skiftningar<br />
nedsätter värdet. Man brukar gradera färgen i en skala från D till Z. Den undre gränsen för vad man kallar för<br />
färglösa diamanter går vid Wesselton (H). Wesselton är traditionell term för en vit diamant. Top Wesselton är<br />
sällsynta vita diamanter. Det finns diamanter i gul, röd, blå, grön och champagnefärg. Färgerna kommer av att små<br />
mängder grundämne ingår i diamanten.<br />
Gemological Institute of Americas (GIA) färggraderingsskala, samt traditionella benämningar:<br />
Fullslipad briljant<br />
D-E River R Mycket sällsynt vit. Den högsta färgkvalité som finns på diamanten<br />
F-G Top Wesselton TW Sällsynt vit<br />
H Wesselton W Vit<br />
I (Com) Top Crystal TCr Mycket lätt tonad vit.<br />
J (Com) Crystal Cr Lätt tonad vit<br />
K (Com)-L Top Cape TCa Tonad vit<br />
M-N Cape Ca Lätt gulaktig<br />
O-R Light Yellow LY Lätt gult<br />
S-Z Yellow Y Gult<br />
Slipning av diamanten gör man för att fånga och reflektera ljuset på ett tilltalande sätt och ge ädelstenen dess<br />
glittrande utseende. En fasettslipad diamant kallas briljant.<br />
Det är mycket viktigt att få rätt proportioner vid briljantslipning. När diamanten har rätt vinkel vid briljantslipning<br />
reflekteras ljuset ut igen via taffeln (bordsfasetten som är den plana översidan). Om man slipar stenen för djup eller<br />
för platt återreflekteras inte det infallande ljuset utan läcker ut via underdelen av stenen.<br />
De viktigaste slipformerna är:<br />
• Fullslipade briljanten, med taffel, 32 fasetter på översidan och 24 på undersidan.<br />
• 8-kantslipade briljanten, med taffel, 8 fasetter på översidan och 8 på undersidan.<br />
• Rosenstenen med fasetter över hela översidan (vanligen 24 stycken) och plan undersida.
Diamant 10<br />
• Carré- och baguettslipning, det vill säga kvadratiska eller rektangulära briljanter med långsmala fasetter längs<br />
kanterna; även med brutna hörn (smaragdslipning).<br />
Historia<br />
Diamanter utvanns såvitt är känt för första gången i Indien för över 4 000 år sedan. Det var dock först 1456, när<br />
Louis de Berqueur upptäckte hur diamanter kunde slipas, som intresset vaknade för denna sten. Fram till 1700-talet<br />
var det i princip bara i Indien diamanter utvanns, närmare bestämt i gruvorna i Golconda. 1726 gjordes sedan fynd av<br />
diamanter i Brasilien.<br />
Den moderna diamantindustrin och diamantslipningsindustrin föddes<br />
genom fynden av diamanter i Hopetown, söder om Kimberley i<br />
Sydafrika 1867. Ett av företagen från diamantruschen i Sydafrika, De<br />
Beers, är idag det dominerande företaget på marknaden, med en<br />
ställning så stark att man på egen hand kan påverka priset på<br />
rådiamanter, vilket har skett genom Londonsyndikatet eller senare<br />
Central Selling Organisation (CSO). Större omfattning har<br />
bearbetningsindustrin/diamantslipningsindustrin bland annat i<br />
Nederländerna, USA, Israel och Indien.<br />
Två tredjedelar av alla diamanter i världen kommer från gruvor i<br />
Afrika, oftast från Angola, Botswana, Centralafrikanska republiken,<br />
Kongo-Kinshasa, Namibia, Sierra Leone och Sydafrika. På senare tid<br />
har diamanter av god kvalitet hittats i Kanada,Ryssland Sibirien och<br />
även i Australien Argyle (1970) finns det diamanter. Man har även<br />
hittat diamanter i små mängder i Sverige, till exempel på Alnön och i<br />
Lappland.<br />
Kända diamanter<br />
Hope-diamanten<br />
Världens största diamant, Cullinandiamanten, påträffades 1905 i Transvaal i Sydafrika. Två andra kända exemplar är<br />
Hope och Koh-i-noor.<br />
Cullinan-diamanten och Koh-i-noor ingår idag i de brittiska kronjuvelerna. Cullinan-diamanten sågades i 9 delar,<br />
slipades om, och den största av dessa delar, Cullinan I (eller The Great Star of Africa) på 530 carat/106 g, sitter i<br />
spiran The Sceptre of the Cross. Koh-i-noor ('Berg av ljus' på farsi) sitter i drottningmodern Elizabeths krona sedan<br />
1936.<br />
Världens dyraste diamant blev köpt av prinsen av Abu-Dhabi, han betalade i olja av ett värde av ungefär 50 miljoner<br />
svenska kronor. Detta skedde den 23 november 2010.
Diamant 11<br />
Referenser<br />
[1] J. E. Field; C. J. Freeman (3 March 1981). ”Strength and fracture properties of diamond” (http:/ / www. informaworld. com/ smpp/<br />
content~db=all?content=10. 1080/ 01418618108240397). Philosophical Magazine A. 595 - 618. .<br />
[2] http:/ / www. tekniskamuseet. se/ 1/ 1937. html<br />
[3] http:/ / www. dn. se/ nyheter/ vetenskap/ odlade-diamanter-utmanar-akta<br />
[4] http:/ / www. bbc. co. uk/ science/ horizon/ 1999/ diamonds_first. shtml<br />
Vidare läsning<br />
• Lundblad, Erik G. (1989). ”Diamanter: utvecklingen vid ASEA 1953-1965”. Dædalus (Stockholm) 1989/90(58),:<br />
sid. 118-137 : ill.. ISSN 0070-2528. ISSN 0070-2528 ISSN 0070-2528 (http:/ / worldcat. org/ issn/ ISSN). Libris<br />
2834567 (http:/ / libris. kb. se/ bib/ 2834567)<br />
• Lundblad, Erik G. (1988). ”Om konsten att göra diamanter”. Dædalus (Stockholm) 1988(57),: sid. 60-76 : ill..<br />
ISSN 0070-2528. ISSN 0070-2528 ISSN 0070-2528 (http:/ / worldcat. org/ issn/ ISSN). Libris 2834210 (http:/ /<br />
libris. kb. se/ bib/ 2834210)<br />
Externa länkar<br />
• Wikimedia Commons har media som rör Commons:Category:Diamonds<br />
• 50+books, 5000 pages (e-texts) on Diamanten (http:/ / www. farlang. com/ diamonds-references) Robert Boyle,<br />
Albertus Magnus, US Geological Survey, George Frederick Kunz etc.<br />
• En svensk webbplats som förklarar hur gradering av diamanter sker. (http:/ / www. diamantgradering. se)<br />
Fulleren<br />
Fulleren är en av de fyra kristallina former av kol som förekommer<br />
naturligt i naturen. En fulleren är en ihålig struktur (vanligen klot- eller<br />
rörformad) av kolatomer. Den fulleren som fått mest uppmärksamhet<br />
utanför forskningsvärlden är kol-60 eller C60 som består av sextio<br />
kolatomer som ligger ordnade i fem- eller sexkantiga figurer ungefär<br />
som lädret i en fotboll. En annan känd fullerentyp är nanorör, som är<br />
av rörform.<br />
Kol-60 och andra fullerener upptäcktes 1985 i laboratorieexperiment.<br />
De upptäckterna belönades med Nobelpriset i <strong>kemi</strong> 1996. Molekylen<br />
har senare hittats utanför laboratoriemiljön i bland annat vanligt sot.<br />
Namnet kommer från arkitekten Richard Buckminster Fuller, vars<br />
byggnader ofta baserades på fem- eller sexkantiga nätverk av stänger<br />
och kablar.<br />
Fullerenmolekyl (kol-60)
Grafen 13<br />
Alternativt namn<br />
Grafen har i litteraturen ibland kallats grafin, men den benämningen är mindre lämplig på grund av risken för<br />
förväxling med grafit och bör inte användas.<br />
Användning<br />
Materialet är böjligt och kan användas i trycksensorer för tryckkänsliga skärmar. Materialet leder elektricitet väldigt<br />
lätt, lättare än kisel. Det gör grafen till en väldigt bra komponent för transistorer till framtida datorer.<br />
Källor<br />
[1] ”Grafen - den perfekta atomväven” (http:/ / kva. se/ Documents/ Priser/ Nobel/ 2010/ pop_fy_sv_10. pdf). Kungliga Vetenskapsakademien.<br />
2010. .<br />
[2] Falk, Johan (2008). ” Tunt kol ger stark plast (http:/ / fof. se/ tidning/ 2008/ 6/ tunt-kol-ger-stark-plast)”. Forskning & Framsteg (6). ISSN<br />
0015-7937 (http:/ / worldcat. org/ issn/ 0015-7937). .<br />
Externa länkar<br />
• Populärvetenskapligt om grafen (http:/ / www. liu. se/ senmat/ grafen. html)<br />
• High Temperature Graphene Process (http:/ / www. liu. se/ senmat/ fsgp. html)<br />
Alkan<br />
Inom <strong>kemi</strong>n är en alkan ett mättat kolväte, det vill säga ett kolväte<br />
utan dubbelbindningar eller trippelbindningar mellan kolatomerna,<br />
vilka är placerade i en rak eller förgrenad kedja av enkelbindningar<br />
kol-kol.<br />
Den generella summaformeln är C n H 2n+2 . Den minsta alkanen med<br />
n=1 är metan, CH 4 , och alkanen med exempelvis n=8 heter oktan,<br />
C 8 H 18 .<br />
Alkanerna är relativt reaktionsobenägna - förutom vid oxidation.<br />
Mildare oxidation med syrehaltiga ämnen ger upphov till alkoholer,<br />
ketoner, aldehyder eller karboxylsyror, fullständigare oxidation<br />
(förbränning) ger koldioxid och vatten samt (beroende på<br />
förbränningsgrad) varierande mängder av kolmonoxid. Alkaner är<br />
opolära.<br />
Metan, den enklaste av alkanerna<br />
Alkaner utgör huvudbeståndsdelarna i bensin, dieselolja och jetbränsle/flygfotogen. Alkaner kallas även för<br />
paraffiner.<br />
Nomenklatur<br />
För kedjor längre än fyra kolatomer, utgår IUPAC-nomenklatur för alkaner från det grekiska räkneordet för alkanens<br />
längsta kolkedja, följt av suffixet -an. Exempel: heptadekan C 17 H 36 , oktadekan C 18 H 38 , nonadekan C 19 H 40 , eikosan<br />
C 20 H 42 .
Alken 14<br />
Alken<br />
Alkener är en typ av kolväten som är enkelomättade, det vill säga ett<br />
kolväte med en dubbelbindning, –C=C–, och utan trippelbindningar<br />
mellan kolatomerna. Kolatomerna är placerade som i en (förgrenad<br />
eller oförgrenad) kedja. Ett äldre ord för alken är olefin.<br />
Den generella summaformeln är C n H 2n .<br />
Alkenerna är mer reaktiva än alkanerna. De kan exempelvis påvisas<br />
med en vattenlösning av brom – alkener reagerar med brom och tar<br />
därmed bort den karakteristiska bruna färgen hos bromvattnet. Dock är<br />
reaktionen inte specifik, liknande reaktioner sker med till exempel<br />
diener och alkyner.<br />
De enklaste alkenerna är eten (C 2 H 4 ) och propen (C 3 H 6 ).<br />
En etenmolekyl, den enklaste sortens alken<br />
Då en och samma kolvätemolekyl innehåller två dubbelbindningar mellan kolatomer, så kallas den för dien, och<br />
ingår i den grupp av kolväten som kallas för diener. Exempel är butadien (CH 2 =CH-CH=CH 2 ) och isopren<br />
(CH 2 =C(CH 3 )-CH=CH 2 ). Om ett kolväte innehåller tre dubbelbindningar kallas den för trien och så vidare.<br />
Källor<br />
• Nationalencyklopedin 1. Bra Böcker. 1989. sid. 221. ISBN 91-7024-621-1<br />
• Sherwood, Martin (1990). Kemin, Grundämnen & föreningar. Bonniers. sid. 21,72,73. ISBN 91-34-50893-7<br />
Alkyn<br />
En alkyn är inom organisk <strong>kemi</strong> ett omättat kolväte med en<br />
trippelbindning. Den generella summaformeln är C n H 2n–2 . Alkyner har<br />
systematiska namn som slutar på -yn.<br />
Alkyner är ganska reaktiva jämfört med alkaner och alkener. Liksom<br />
alkenerna så avfärgar alkyner bromvatten, det vill säga en lösning av<br />
brom i vatten.<br />
Den enklaste alkynen, etyn (eller acetylen, strukturformel: H-C≡C-H)<br />
används till svetsning eftersom acetylen kan ge mycket höga<br />
temperaturer vid förbränning i ren syrgas. Andra enkla alkyner är<br />
propyn och butyn.<br />
• Slå upp wikt:Special:Search/ i ordlistan Wiktionary.<br />
En bild som föreställer acetylen, den enklaste<br />
alkynen<br />
Den generella formeln för alkyner
Oljeraffinaderi 15<br />
Oljeraffinaderi<br />
Ett oljeraffinaderi är ett raffinaderi där<br />
råolja raffineras och uppdelas i olika<br />
beståndsdelar med olika kokpunkt. De tre<br />
viktigaste produktströmmarna utgörs av gas<br />
och bensinråvara (nafta), mellandestillat<br />
(lätt eldningsolja och diesel) samt<br />
återstodsolja som utgör basen för tung<br />
eldningsolja (tjockolja).<br />
Olika typer av raffinaderier<br />
Man brukar skilja mellan enkla och mer<br />
komplexa raffinaderier. I ett enkelt<br />
raffinaderi - som i huvudsak består av en<br />
Oljeraffinaderi i Martinez, Kalifornien<br />
destillationsanläggning - omvandlas råoljan i princip till de tre tidigare nämnda huvudprodukterna. Därefter sker en<br />
viss förädling, som exempelvis avsvavling och höjande av oktantal.<br />
I ett komplext raffinaderi finns förutom destillationsanläggning även så kallade vidareförädlingsanläggningar. Syftet<br />
med sådana anläggningar är att ur råoljan få ut en så stor del lätta bränslen som möjligt, då dessa har ett högre pris än<br />
de tunga oljorna. För vidareförädling används bland annat visbreakers (eng.art) , krackers etcetera.<br />
Raffineringsprocessen<br />
Destillation<br />
Råoljan separeras först genom en uppdelning av komponenter med<br />
olika kokpunkt i en process som kallas destillation. Råoljan<br />
upphettas under tryck till mellan 370 °C och 430 °C och pumpas<br />
in i den nedre delen av en destillationskolonn. [1]<br />
Destillationskolonnen är uppdelad i 20-30 nivåer med 60<br />
centimeters mellanrum. De nivåer som är längst ned är varmast<br />
och sedan avtar temperaturen ju högre upp man kommer. På det<br />
viset kommer olika delar av råoljan att kondensera på olika nivåer,<br />
varvid får man en uppdelning i komponenter med olika kokpunkt.<br />
De lätta produkterna hamnar högt upp i kolonnen, medan de tunga<br />
hamnar långt ned, se bild till höger.<br />
Bild över olika typer av olja som framställs i<br />
raffinaderier
Oljeraffinaderi 16<br />
Kracker-anläggningar<br />
Bland de olika produkter som utvinns ur råolja är det i världen störst efterfrågan på lätta produkter, såsom gasol,<br />
bensin och diesel. Efter destillationsfasen får man emellertid ut en förhållandevis stor mängd tunga oljor. Därför har<br />
man funnit nya sätt att utvinna mer lätta produkter ur de tunga fraktionerna som finns efter destilleringen.<br />
Vid termisk krackning värms oljan kraftigt under högt tryck. Under denna behandling sönderdelas de långa<br />
kolvätena och bildar kortare kolväten.<br />
Vid katalytisk krackning värms oljan tillsammans med en katalysator, t ex aluminiumoxid eller kiseloxid, och i<br />
denna process sönderdelas kolvätena till mindre molekyler. Vid katalytisk krackning har man även möjlighet att<br />
kontrollera vilka slutprodukter som bildas genom att justera katalysatorerna och reglera temperaturen.<br />
Efter krackningen destilleras produkterna. Gaser, främst lägre alkener, eten och propen men även alkyner som<br />
acetylen bildas vid krackningen. Dessa gaser används bl a till framställning av plaster. Alkener som bildas kan även<br />
reagera med varandra och bilda grenade (högoktaniga) kolväten.<br />
Ett problem som uppstår när man tar ut mer lätta produkter ur de tunga är att de tunga får ännu sämre egenskaper.<br />
Kol-, Vanadin- och Svavel-halterna i tjockolja är idag mycket högre än de var förr. Detta leder till att fartygsmotorer,<br />
som är de främsta användarna av tjockolja, utsätts för stort slitage. Tjockoljan kan även innehålla farliga gifter som<br />
inte är skonsamt för miljön.<br />
Noter<br />
[1] Shells beskrivning av raffineringsprocessen (http:/ / www. shell. com/ home/ content/ se-sv/ about_shell/ refinery/ production/<br />
production_030209. html)<br />
Källor<br />
Webbkällor<br />
• ”Principskiss av ett raffinaderi (via archive.org avbild 9 januari 2006)” (http:/ / web. archive. org/ web/<br />
20060109045923/ http:/ / www. krc. su. se/ raffprojektet/ text/ Uppdelade+ pdf-filer/ sid+ 045. pdf). Kemilärarnas<br />
Resurscentrum. Läst 2010-11-07.<br />
• Shells beskrivning av produktionen på ett raffinaderi (http:/ / www. shell. com/ home/ content/ se-sv/ about_shell/<br />
refinery/ production/ production_030209. html)Wikipedia:Döda länkar<br />
• Flödesschema som visar hur de olika produkterna framställs och vad de används till (http:/ / www. shell. com/<br />
home/ content/ se-sv/ about_shell/ refinery/ production/ production2_030131. html)Wikipedia:Döda länkar<br />
Tryckta källor<br />
Rolf P Nilsson (16 december 2005). ”Sjöfartens bok 2006”. Svensk Sjöfarts Tidning: s. 37-40.
Alkoholer 17<br />
Alkoholer<br />
Alkoholer, av arabiska ﻝﻮﺤﻜﻟﺍ (transkriberat som al kohoul [1] ), är organiska<br />
ämnen där en eller flera hydroxylgrupper (-OH) är bundna till en alifatisk<br />
kolkedja, vilket ger dem strukturformeln C n H 2n+1-m (OH) m . De aromatiska<br />
kolkedjor som binder hydroxylgrupper kallas däremot fenoler.<br />
I dagligt tal avser ordet alkohol, etylalkohol eller etanol, den typ av alkohol<br />
som återfinns i spritdrycker.<br />
Struktur<br />
Alkoholer utöver metanol kan ha en av tre olika strukturer. Dessa tre typer är<br />
primära, sekundära och tertiära, vilket åsyftar antalet kolatomer som binder<br />
Generell strukturformel för en<br />
alkoholmolekyl, där R är en alkylgrupp<br />
eller annan alifatisk kolkedja.<br />
till den kolatom som binder till hydroxylgruppen. I primära alkoholer binder den hydroxylbindande kolatomen till<br />
endast en mer kolatom, i de sekundära binder den till två stycken kolatomer och i de tertiära tre. Metanol är ett<br />
specialfall, då den ej binder någon annan kolatom. R nedan betecknar en kolvätegrupp.<br />
Storlek<br />
Primära alkoholer Sekundära alkoholer Tertiära alkoholer<br />
De minsta alkoholerna i varje struktur är etanol bland de primära, isopropanol bland de sekundära, och bland de<br />
tertiära, tert-butanol. Metanol är den minsta alkoholen överhuvudtaget, och tillhör därför inte någon av de tre<br />
strukturerna.<br />
Oxidering<br />
Oxidering av primära alkoholer ger aldehyder och karboxylsyror. Vid oxidering av sekundära alkoholer bildas<br />
ketoner. När tertiära alkoholer oxideras bryts molekylen sönder i mindre delar.<br />
Nomenklatur<br />
En alkohols namn kommer av att man lägger till -ol till namnet på den alkan som oxideras till just den alkoholen.<br />
Trivialnamn på alkoholer, så som glykol, följer inte denna nomenklatur, men de har även ett annat namn vilket följer<br />
nomenklaturen.
Alkoholer 18<br />
Kända alkoholer och deras egenskaper<br />
Andra kända alkoholer inkluderar CH 3 OH, metylalkohol, metanol eller träsprit, och C 2 H 4 (OH) 2 , etandiol eller<br />
glykol. Metanol är mycket giftigt och uppstår vid torrdestillation av trä (därav namnet träsprit). Det ovan nämnda<br />
glykol är även det mycket giftigt, men bildas inte vid normal jäsning av socker.<br />
Enklare alkoholer som metanol, etanol och propanol (CH 3 CH 2 CH 2 OH) samt några flervärda alkoholer som glykol<br />
(etandiol) och glycerol (propantriol,C 3 H 5 (OH) 3 ) är lättlösliga i vatten och är vid rumstemperatur färglösa vätskor.<br />
Metanol, etanol och propanol har en karakteristisk lukt och brinner med klar, blå låga.<br />
Användning<br />
Alkoholer kan bland annat användas som desinfektionsmedel och är också bra lösnings- och<br />
rengöringsmedel,speciellt i avfettningssammanhang.<br />
Etanol används som tillsats i bilbränsle då det ansetts vara mer miljövänligt än bensin. De vanligast förekommande<br />
blandförhållandena är E5 och E85, det vill säga fem respektive 85 procents tillsättning av etanol. E5 är vanlig bensin<br />
och E85 kallas oftast bara etanol.<br />
Estrar<br />
Tillsammans med syror kan alkoholer bilda estrar. Estrar är ämnen med kraftiga aromer eller färger som ofta<br />
används som lukt- eller smakämne i bland annat godis.<br />
Källor<br />
[1] http:/ / www. wordinfo. info/ words/ index/ info/ view_unit/ 2979/ ?letter=A& spage=5<br />
Karboxylsyra<br />
Karboxylsyror är en stor grupp av organiska föreningar som<br />
innehåller en eller flera karboxylgrupper, -COOH. Dessa syrors<br />
styrka påverkas till stor del av hur resterande delen av molekylen<br />
är uppbyggd. Karboxylsyror är i allmänhet mycket svagare än<br />
oorganiska syror som till exempel saltsyra och svavelsyra, och<br />
endast ungefär 1 % av syramolekylerna är protolyserade. Salter<br />
och anjoner av karboxylsyror kallas karboxylater.<br />
Karboxylsyror uppkommer oftast genom kraftig oxidation av en<br />
alkohol.<br />
Karboxylsyror finns i alla levande organismer och fyller där<br />
livsviktiga funktioner. Exempel på stora undergrupper av<br />
karboxylsyror är fettsyror och aminosyror.<br />
Atommodell av karboxylgrupp, "R" ingår inte i<br />
gruppen, utan representerar alla de olika varianter av<br />
molekyler som karboxylgruppen kan ingå i.
Karboxylsyra 19<br />
Exempel på karboxylsyror<br />
• Arakidonsyra • Maleinsyra<br />
• Bensoesyra • Myrsyra<br />
• Acetylsalicylsyra • Nervonsyra<br />
• Citronsyra • Oxalsyra<br />
• Erukasyra • Palmitinsyra<br />
• Fumarsyra • Ricinolsyra<br />
• Gadoleinsyra • Salicylsyra<br />
• Isocitronsyra • Smörsyra<br />
• Japansyra • Sorbinsyra<br />
• Kanelsyra • Stearinsyra<br />
• Lysergsyra • Valeriansyra<br />
• Ättiksyra
Artikelkällor och författare 20<br />
Artikelkällor och författare<br />
Organisk <strong>kemi</strong> Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=15378526 Bidragsgivare: Arnef, Axelv, Calandrella, Den fjättrade ankan, Essin, Fluff, Habj, Hapsiainen, Lovanski, Mike,<br />
Niklo, Nirmos, Oshifima, Pieter Kuiper, Puckot, Saccharomyces, Scooba, ThureP, Tomas e, Tsemii, Twincinema, Vit Platina, Yvwv, 28 anonyma redigeringar<br />
Kol Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=16358028 Bidragsgivare: -nothingman-, 2ofAKind, Ace90, Alers, Andejons, Annavon, Aragorn, Backstr, BjörnF, Boivie, Caesar,<br />
Calandrella, Daedalus, Dewil, Diupwijk, Eliashedberg, Ephemeronium, Esquilo, Ettrig, Fabben, Folken, Fredrik Ostrozanszky, Fyrfatet, FöredettaMH, Grundin, Hallabro, Herr X, Höstblomma,<br />
Idunius, Ion-5, Irony, Iupboken, Jsdo1980, Knuckles, Kung Midas, Kungcarl1, LA2, Lars Törnqvist, Larske, LeonardoRob0t, Lokal Profil, Lol132, Lord of Konrad, Mason, Mikaelbook, Mike,<br />
Mimarob, Mkh, Mnbv, Mnemo, MoRsE, NERIUM, Natox, Nicke L, Niklas R, Nirmos, Obelix, Okokok, PJ, Paracel63, Pettern, Pieter Kuiper, Proton sv, Radelid, Raggaren94, Romanm, Rosp,<br />
Rotsee, Rursus, ShineB, Softssa, Sten André, Strangnet, Suisui, TKU, Tegel, Tournesol, Tubaist, Vargungen, Vinum, Väsk, Yjg, Zaijaj, 84 anonyma redigeringar<br />
Grafit Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=16255393 Bidragsgivare: Annika64, Damast, Ean, FöredettaMH, Gahrons, Grön, Jordgubbe, Kjell André, Kruosio, Lars Törnqvist,<br />
Leone, Mnbv, Nirmos, Overengen, Pieter Kuiper, Redux, Sjö, Stigfinnare, Tehvata, Yjg, Yvwv, 27 anonyma redigeringar<br />
Diamant Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=16394096 Bidragsgivare: -nothingman-, AHA, Abaddon, Ainali, Alex2010, Alexmcfire, Andejons, Andre.laszlo, AntonBeckman,<br />
Bensin, Bruno Rosta, Bulver, Calandrella, Carnot, ChrisPsi, Dgse87, Dh8b, Dillinger, Diupwijk, E23, Eggeman, Ehn, Elfsborgarn, Elinnea, Excrucior, Flinga, Flintkedde, Fluff, GameOn,<br />
Golfarenurban, Grisenhållerhandenmedkatten, Grävaren, Hakanand, Herr X, Hobe, Höstblomma, IP, Idunius, Inteloutside2, Irony, Jlundqvi, Jordgubbe, Kamfjord, Kudden88, LX, Lars Törnqvist,<br />
Lavallen, Linda W, Luzker, MagnusA, Marsve, Mats33, Micke, Microlab, Mjäk, Mnbv, Mr Bullitt, Mux, Neoventa, Nicefinger, Nicke L, Nisse VII, Nyberg87, Palica, Pantburk95, Paracel63,<br />
Patrik77, Pelle321, Pettern, Rasmus124, Riggwelter, Roubert, Rudolf 1922, ShineB, Sjö, Skolpojken, Spito, StefanB, Sten André, Stigfinnare, Stringence, Sumpen, Tegel, Ternarius, The Ace,<br />
Thoasp, Thuresson, Tobiasteil, Torvindus, Tournesol, Wasell, Wvs, Xenus, Yvwv, Ztaffanb, Åkebråke, Örn1, 139 anonyma redigeringar<br />
Fulleren Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=15964318 Bidragsgivare: Ace90, Diminuendo-se, Elinnea, Ettrig, Irony, Mike, Mnbv, Momyr, Muneyama, PJ, Simon9B, Solkoll,<br />
TERdON, Tournesol, Vostok, Yvwv, 13 anonyma redigeringar<br />
Grafen Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=16412155 Bidragsgivare: 1800talshus, Bjornebarn, Christian47, CommonsDelinker, Cryonic07, Essin, Ettrig, Idefix, Isthmus,<br />
Iupboken, Kjell André, Kurtan, Lokpest, Misyv, Overengen, Paracel63, Pieter Kuiper, Staffel, Terraformer, Tournesol, Wikipower, Yger, Yvwv, Zaijaj, 15 anonyma redigeringar<br />
Alkan Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=15864325 Bidragsgivare: Bomkia, CalleC, Essin, FriskoKry, Hashar, Mike, Moralist, Niklo, Nirmos, Pieter Kuiper, Softssa, Sten<br />
André, Tomas e, Tournesol, 8 anonyma redigeringar<br />
Alken Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=16310788 Bidragsgivare: Annavon, Bounce1337, Essin, Mike, Moralist, Niklo, Nirmos, Palmerston, Softssa, Sten André, Stok, TKU,<br />
Tomas e, 16 anonyma redigeringar<br />
Alkyn Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=16541697 Bidragsgivare: Common, Essin, Hashar, Jalla, Jt, Mike, Moralist, Niklo, Nirmos, OlofE, Redux, Softssa, Stok, 14 anonyma<br />
redigeringar<br />
Oljeraffinaderi Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=15974324 Bidragsgivare: Alexeller, Andreas E, CalleC, Essin, Fenix, Grundin, Hubba, Inteloutside2, Kiruna, Korall, Le533,<br />
Marcusroos, MikaelLindmark, Mike, Pieter Kuiper, ReDefiner, Tegel, Thuresson, Yvwv, Zaijaj, 7 anonyma redigeringar<br />
Alkoholer Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=16130578 Bidragsgivare: Ace90, Andre Engels, Andreas E, Caesar, Dh8b, Enfant terrible, Erif, Esquilo, Essin, Ettrig, Fyrfatet,<br />
Grillo, Information, Inteloutside2, Jordgubbe, Karpeth, Klemen Kocjancic, Konstantin, Kung Midas, Lamré, Liftarn, MikaelLindmark, Mike, Moralist, Murer, Mux, Nicke L, Niklo, Nirmos,<br />
Petomatick, Pralin, Ptunen, RaSten, Rickcar, Rosp, Skärpa, Smärtis, TKU, Yger, Yvwv, 45 anonyma redigeringar<br />
Karboxylsyra Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=15987229 Bidragsgivare: Andreas E, Chrizz, Esquilo, Essin, Ettrig, Folken, Hubba, Ledsvold II, Mike, Niklo, Nirmos,<br />
Saccharomyces, Sten André, Stok, Tommy Kronkvist, Wasell, Yvwv, 6 anonyma redigeringar
Bildkällor, -licenser och -bidragsgivare 21<br />
Bildkällor, -licenser och -bidragsgivare<br />
Fil:Urea-3D-vdW.png Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Urea-3D-vdW.png Licens: Public Domain Bidragsgivare: Benjah-bmm27, Esquilo<br />
Fil:C-TableImage.png Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:C-TableImage.png Licens: GNU Free Documentation License Bidragsgivare: Ahoerstemeier, Atanamir, Jacek FH,<br />
Mav, Paddy, Pieter Kuiper, Saperaud<br />
Fil:Diamond-and-graphite-with-scale.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Diamond-and-graphite-with-scale.jpg Licens: okänd Bidragsgivare: Modifications made by<br />
Jynto<br />
Bild:Carbon-phase-diagramp.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Carbon-phase-diagramp.svg Licens: Public Domain Bidragsgivare: Trackler (talk) 13:05, 18 July 2010<br />
(UTC)<br />
bild:Mechanical pencil lead spilling out 051907.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Mechanical_pencil_lead_spilling_out_051907.jpg Licens: Public Domain<br />
Bidragsgivare: Mrs Scarborough<br />
bild:SiC p1390066.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:SiC_p1390066.jpg Licens: Creative Commons Attribution-ShareAlike 3.0 Unported Bidragsgivare: David<br />
Monniaux<br />
bild:Plastic household items.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Plastic_household_items.jpg Licens: GNU Free Documentation License Bidragsgivare: ImGz<br />
bild:Rough diamond.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Rough_diamond.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: Unknown USGS employee<br />
Fil:GraphiteUSGOV.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:GraphiteUSGOV.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: Kluka, Pjetter, Ra'ike, Saperaud, Spundun, Yuval<br />
Madar<br />
Fil:Graphit gitter.png Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Graphit_gitter.png Licens: GNU Free Documentation License Bidragsgivare: Anton Original uploader was Anton at<br />
de.wikipedia<br />
Fil:Rough diamond.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Rough_diamond.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: Unknown USGS employee<br />
Fil:Eppler-Brillant top and bottom view.png Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Eppler-Brillant_top_and_bottom_view.png Licens: GNU Free Documentation License<br />
Bidragsgivare: Ra'ike (see also: de:Benutzer:Ra'ike)<br />
Fil:Hope Diamond.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Hope_Diamond.jpg Licens: Creative Commons Attribution-Sharealike 2.5 Bidragsgivare: User:Cybjorg<br />
Fil:C60-rods.png Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:C60-rods.png Licens: GNU Free Documentation License Bidragsgivare: Rob Hooft, Saperaud<br />
Fil:C60-Fulleren-kristallin.JPG Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:C60-Fulleren-kristallin.JPG Licens: GNU Free Documentation License Bidragsgivare: Machmit,<br />
Saperaud<br />
Fil:Graphene xyz.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Graphene_xyz.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: Carbophiliac<br />
Fil:Methane-2D-stereo.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Methane-2D-stereo.svg Licens: Public Domain Bidragsgivare: SVG version by Patricia.fidi<br />
Fil:Ethylene-3D-vdW.png Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Ethylene-3D-vdW.png Licens: Public Domain Bidragsgivare: Benjah-bmm27, Cwbm (commons), Sarregouset,<br />
Time3000<br />
Fil:Acetylene-3D-vdW.png Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Acetylene-3D-vdW.png Licens: Public Domain Bidragsgivare: Benjah-bmm27<br />
Fil:Alkyne general.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Alkyne_general.svg Licens: Public Domain Bidragsgivare: Calvero.<br />
Image:ShellMartinez-refi.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:ShellMartinez-refi.jpg Licens: Creative Commons ShareAlike 1.0 Generic Bidragsgivare: User:Leonard G.<br />
Bild:Crude Oil Distillation-sv.png Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Crude_Oil_Distillation-sv.png Licens: Creative Commons Attribution-ShareAlike 3.0 Unported<br />
Bidragsgivare: Crude_Oil_Distillation.png: Users Psarianos, Theresa knott on en.wikipedia derivative work: Inteloutside2 (talk)<br />
Fil:Alcohol-(general)-skeletal.png Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Alcohol-(general)-skeletal.png Licens: Public Domain Bidragsgivare: Benjah-bmm27, EugeneZelenko,<br />
KlaudiuMihaila, Rhadamante<br />
Fil:Alcool primaire.gif Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Alcool_primaire.gif Licens: GNU Free Documentation License Bidragsgivare: Maksim, Rhadamante<br />
Fil:Alcool-secondaire.gif Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Alcool-secondaire.gif Licens: GNU Free Documentation License Bidragsgivare: Maksim, Rhadamante<br />
Fil:Alcool tertiaire.gif Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Alcool_tertiaire.gif Licens: GNU Free Documentation License Bidragsgivare: Maksim, Rhadamante<br />
Fil:Carboxyl-3D-space-filling-labelled.png Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Carboxyl-3D-space-filling-labelled.png Licens: Public Domain Bidragsgivare:<br />
Benjah-bmm27, Hystrix, 1 anonyma redigeringar
Licens 22<br />
Licens<br />
Creative Commons Attribution-Share Alike 3.0 Unported<br />
//creativecommons.org/licenses/by-sa/3.0/