här - sevensleeper
här - sevensleeper
här - sevensleeper
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
42<br />
Ja g f i n n s o c k s å<br />
Ur ett barns perspektiv<br />
Jag gick hem från skolan, det<br />
var en vacker dag. Ja en sådan<br />
där dag då man tror att ingenting<br />
någonsin kan gå fel. I<br />
mitt huvud cirkulerade tankar<br />
om allt jag hade att berätta<br />
för mamma och pappa när<br />
jag kom hem. Det kändes<br />
som om hela min mage var<br />
fylld med små små fåglar som<br />
ivrigt slog med sina vingar.<br />
Den känslan skulle tyvärr<br />
inte stanna hos mig länge då<br />
det som gömde sig innanför<br />
väggarna på mitt till synes<br />
så fridfulla hus inte var små<br />
kvittrande fåglar.<br />
Där inne fanns bara olycksbådande<br />
gamar som hela tiden<br />
sökte efter den svagaste delen<br />
av flocken. Det var jag.<br />
När jag tryckte ner handtaget<br />
på ytterdörren möttes jag av<br />
en dov duns från övervåningen.<br />
Som så många gånger<br />
förr kom pappa nedrusande<br />
för trappan utan att ens lägga<br />
märke till den lilla figuren i<br />
hallen. Jag tänkte för mig själv<br />
att det nog var bäst att inte<br />
säga något utan istället så<br />
diskret som möjligt slinka in<br />
på mitt rum.<br />
Väl inne på rummet sjönk jag<br />
trött ned i den bruna fåtöljen<br />
som var placerad längst inne<br />
i ett hörn, borrade ned huvudet<br />
mellan mina knän och<br />
försökte envist att tänka på<br />
någonting kul för att kunna<br />
stänga av ljudet från mamma<br />
och pappas högljudda gräl<br />
där uppe.<br />
Jag hade varit med om det<br />
<strong>här</strong> så många gånger nu att<br />
Sandra Grössing<br />
sandra.grossing@gyrockcity.se<br />
jag kunde räkna ut exakt vad<br />
som snart skulle ske. Mamma<br />
skulle gråtandes ta sina bilnycklar<br />
och hastigt backa ut från<br />
gården medan pappa stod<br />
kvar på uppfarten och hjälplöst<br />
bad henne stanna.<br />
Första gången detta hände är<br />
fortfarande ett tydligt minne<br />
för mig; jag satt och tittade<br />
ut genom fönstret med händerna<br />
hårt tryckta mot rutan<br />
när jag såg de röda lyktorna<br />
på bilen snabbt bli suddiga<br />
för att till slut försvinna helt.<br />
Då var jag liten men det har<br />
alltid varit likadant. Jag är satt<br />
mitt emellan utan att någon<br />
ens verkar lägga märke till att<br />
jag finns. Ofta undrar jag hur<br />
lång tid detta ska fortgå. När<br />
ska gamarna få tag i mig och<br />
få min familj splittrad.