katalog 77 - Svenska Antikvariatföreningen
katalog 77 - Svenska Antikvariatföreningen
katalog 77 - Svenska Antikvariatföreningen
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
MATS REHNSTRÖM<br />
<strong>katalog</strong> <strong>77</strong><br />
M ODERNiTETER
1. BARTHEL, SVEN. Cykloncentrum. Teckningar av Roland<br />
Svensson.<br />
Stockholm, A. Bonniers boktryckeri, 1940. 188, (3) s. Ljusblått linnebd<br />
med vinröd titeletikett i skinn (Leonard Gustafssons bokbinderi).<br />
Omslaget medbundet. Dedikation till ”Erik Asklund från vännen Sven<br />
Barthel” och en egenhändigt tecknad vinjett av Roland Svensson signerad<br />
”och vännen Roland.” Med Stefan Anderssons exlibris. *1500<br />
2. DiKTONiUS, (ELMER). Min dikt.<br />
Stockholm, <strong>Svenska</strong> bok och tidningstryckeriet, 1921. 151 s. Hklbd<br />
med titeletikett i skinn. Omslaget medbundet. Dedikation: ”Till J. Sundberg<br />
kamratligt från författaren 3. 3. 26.” *9000<br />
Författarens sällsynta debut, utgiven av Bokförlaget Lyrik i Stockholm.<br />
Dedikationens mottagare är sannolikt Julius Sundberg (1888–1931)<br />
som 1921–25 var ansvarig redaktör för Arbetarbladet i Helsingfors där<br />
Diktionius medarbetade.<br />
3. DiKTONiUS, ELMER. Jordisk ömhet.<br />
Helsingfors, Centraltryckeriet, 1938. 99 s. Prydligt pappbd med brun<br />
titeletikett i skinn. Omslaget medbundet, det bakre med blyertsanteckningar.<br />
Dedikation till ”Skalden Bo Bergman vars lyrik gett mig mycket.<br />
Förf.” *2500<br />
4. GJELLERUP, KARL. Richard Wagner i sin trilogi Nibelungens<br />
ring. Auktoriserad öfversättning af Fr. Vult von<br />
Steijern.<br />
Stockholm, Kôersners boktryckeriaktiebolag, 1899. (2), iv, 254 s. Praktfullt<br />
grönt marokängbd i jugendstil med upphöjda bind, rik gulddekor<br />
på rygg och pärmar, inlagda detaljer i röd marokäng och helt marmorerat<br />
guldsnitt (Hedberg). Pärmarnas insidor och för och eftersättsbladen<br />
klädda med sidentyg. I lätt nött filtfodrad och skinnskodd pappkassett.<br />
Ryggen obetydligt blekt och med några smärre nötningsmärken. Med<br />
Fredrik Vult von Steijerns förgyllda pärmexlibris samt längre tillskrift<br />
från denne till Halvar Lagerqvist daterad 1916. *6000<br />
Vult von Steijern var en stor Wagnerbeundrare och ägde en ansenlig<br />
samling Wagneriana, av vilken merparten donerades till Kungliga biblioteket.
5. LAGERLÖF, SELMA. Ur Gösta Berlings saga. Berättelse<br />
från det gamla Värmland. Belönad med högsta priset vid<br />
Iduns större pristäfling år 1890. Presentupplaga.<br />
Stockholm, Gernandts boktryckeriaktiebolag, 1891. 67 s. Häftad i<br />
mörkgrönt omslag med guldtryck. Ryggen med prydlig lagning överst.<br />
*4000<br />
När Selma Lagerlöfs syster Gerda på våren 1890 föreslog att hon skulle<br />
sända in något till Iduns novellpristävling hade hon ingenting klart av<br />
romanen som hon redan arbetat på under lång tid. In i det sista filade<br />
Lagerlöf på de fem kapitel hon till slut skickade in. Bidraget belönades<br />
med högsta pris, 500 kronor, och trycktes i tidningen Idun samt i denna<br />
särskilda ”bokupplaga om endast ett par hundra exemplar, afsedd att<br />
utdelas till hrr tidningsutgifvare och litteraturgranskare”. Prispengarna<br />
användes genast till att betala av på ett lån och Selma Lagerlöf gladdes<br />
över att, som Elin Wägner påpekar, ”en uteslutande manlig prisnämnd<br />
uttalat sig om tävlingsskriftens ovanliga förtjänster ’som ställde<br />
den långt framför det mesta av vad inhemsk litteratur på länge haft<br />
att bjuda’.”<br />
4.
6. LAGERLÖF, SELMA. Gösta Berlings saga. I–II.<br />
Stockholm, Gernandts boktryckeri, 1891. (4), 287, (1) + (4), 296 s. Två<br />
blåsvarta marokängbd med upphöjda bind, hela marmorerade guldsnitt,<br />
gulddekorerade pärmkanter och inre denteller. Pärmarnas insidor<br />
med infällda speglar av vinröd marokäng, vilka är försedda med rik<br />
dekor i form av blommor och blad i guld (Hedberg, 1912). Försättsbladen<br />
klädda med siden. De svarta omslagen medbundna, inklusive ryggar.<br />
Oerhört elegant exemplar i skinnskodd och filtfodrad kassett. Med<br />
ägarstämpel: ”S. Fredr. Ofson Dir. General adjoint e.o.” på titelbladens<br />
baksidor. Med Thore Virgins guldpressade pärmexlibris. *20000<br />
I Från Gutenbergbibeln till Gösta Berlings saga, J. Viktor Johanssons beskrivning<br />
av Thore Virgins omfattande boksamling, apostroferas detta<br />
”praktexemplar med bevarade omslag […] i svarta marokängband<br />
dubblerade med röd marokäng.”. Mannen bakom den kryptiska ägarstämpeln<br />
hette egentligen Sven Olsson (1882–1944), men använde sig<br />
av en oöverskådlig uppsjö alias.<br />
7. LAGERLÖF, SELMA. Herr Arnes penningar. Berättelse.<br />
Illustrerad af Alb. Edelfelt.<br />
Stockholm, A. Bonniers boktryckeri, 1904. 8:o. 150, (1) s. Mörkbrunt<br />
skinnbd med rik dekor på främre pärmen i läderplastik bestående av<br />
titel och därunder blomster inramade av knivar och törnen, som växer<br />
upp ur en dödskalle som vilar på en förgylld penninghög (Eva MannerheimSparre,<br />
pärmdekoren signerad ”S.L.”). Helt guldsnitt. Rygg<br />
och frampärm något blekta. Liten reva i s. 13–14. Med Thore Virgins<br />
namnteckning daterad 1910 och hans exlibris. *15000<br />
Sjätte tusendet. Utställd dels på konstindustriutställningen i Stockholm<br />
1909, dels på svenska konstnärinnors utställning i Kungliga akademien<br />
för de fria konsterna 1911 där den hade nummer 489 och kostade<br />
150 kronor. Sannolikt har Thore Virgin skrivit fel årtal. Enligt Marketta<br />
Tamminens <strong>katalog</strong> till Eva MannerheimSparreutställningen på<br />
Borgå museum 1997 är bandet gjort 1908. Eva MannerheimSparre<br />
(1870–1958) med sina praktfulla jugendband räknas som en viktig pionjär<br />
för det konstnärliga bokbinderiet i Finland, och var tillsammans med<br />
sin make konstnären Louis Sparre betydelsefull för det finska konstindustrihantverkets<br />
utveckling.
8. MARTiNSON, HARRY. Aniara. En revy om människan i<br />
tid och rum.<br />
Stockholm, A. Bonniers boktryckeri, 1956. 218, (5, 3 blanka,1) s. Bunden<br />
i svart etiopisk oasis med blått papper på pärmarna, gulddekor i<br />
form av stjärnbilden Karlavagnen på främre pärmen och övre guldsnitt,<br />
övriga snitt endast putsade (Erik Heijer, Bonniers bokbinderi). Omslaget<br />
medbundet. Ryggen med liten repa liksom främre pärmen. Dedikation<br />
till ”Björn von Rosen från Harry Martinson God Helg MCMLVI”<br />
och en tecknad blomma. Några marginalmarkeringar i blyerts. Med<br />
Björn von Rosens exlibris. *9000<br />
Av en bibliofilupplaga på bättre papper omfattande 125 exemplar numrerade<br />
I–XXV respektive 1–100 är detta nummer ”IXX”! Harry Martinson,<br />
hans hustru Ingrid och deras barn bodde från 1950talet granne<br />
med familjen von Rosen i Gnestatrakten i Södermanland och Björn von<br />
Rosen och Harry Martinson gav tillsammans ut Bestiarium 1964. Brita<br />
von Rosen har berättat att ”den magre och okokligt sege hanen” som<br />
omnämns i Aniaras 40:e sång, ursprungligen var en höna, som avåts i<br />
ett kök i Gnesta. Om tillkomsten av Aniara har hon berättat: ”Harry<br />
arbetade hårt, ibland ångestfullt, långt in på nätterna. Ingrid och jag<br />
brukade sitta i ett rum intill och sticka och prata lite lågmält. Ibland<br />
blev Harry hungrig, ibland sugen<br />
på kaffe och vi såg till att han fick<br />
dessa mycket rimliga önskningar<br />
uppfyllda. Det hände då och då<br />
att han läste ett nyskrivet stycke<br />
och vi lyssnade noga, men sade<br />
ingenting. Harriet Löwenhjelm<br />
har sagt en gång att en författare<br />
alltid måste tänka sig en publik<br />
om den så bara fanns på månen.<br />
Jag tror att Ingrid och jag var just<br />
en sådan månpublik. Våra röster<br />
störde inte; vi hade övergivit<br />
stickningen och övergått till att<br />
spela canasta och vi smågrälade<br />
på ett lågmält, knappt hörbart<br />
vis, som Harry fann avkopplande.<br />
Det hände någon gång när han<br />
läste upp något nyskrivet, att han<br />
frågade: ’Du gillar inte det här, eller<br />
hur?’ Och då gällde det att ge<br />
ett ärligt svar. Det fanns nämligen<br />
flera tänkta slut på den stolta goldonderns<br />
färd mot undergången.<br />
Han ville så gärna att de människor<br />
som var utan skuld eller nästan<br />
helt fria från den skulle skonas,<br />
att de skulle finnas en plats<br />
utan atombomber och biologiska<br />
stridsmedel.”
9. MARTiNSON, HARRY. Gräsen i Thule.<br />
Stockholm, A. Bonniers boktryckeri, 1958. 107, (6) s. Hfrbd av etiopiskt<br />
kobraskinn (Erik Heijer, Bonniers bokbinderi). Övre guldsnitt. Omslaget<br />
medbundet. Med Björn von Rosens exlibris. *8000<br />
Nummer 7 av den numrerade bibliofilupplagan på bättre papper som<br />
trycktes i femton exemplar. Harry Martinson, hans hustru Ingrid och<br />
deras barn bodde från 1950talet granne med familjen von Rosen i<br />
Gnestatrakten i Södermanland och Björn von Rosen och Harry Martinson<br />
gav tillsammans ut Bestiarium 1964.<br />
10. MARTiNSON, HARRY. Vagnen.<br />
Stockholm, A. Bonniers boktryckeri, 1960. 130, (11) s. Hfrbd av etiopiskt<br />
kobraskinn (Erik Heijer, Bonniers bokbinderi). Övre guldsnitt.<br />
Omslaget medbundet. Med dedikation till ”Björn von Rosen med<br />
vänskapsblomster från förf.” och en tecknad blomma. Med Björn von<br />
Rosens exlibris. *9000<br />
Bibliofilupplaga på bättre papper försedd med en tryckt teckning av<br />
författaren samt en dikt i manuskriptfaksimil, tryckt i 120 exemplar<br />
numrerade I–XX respektive 1–100. Detta är nummer XIV. Harry Martinson,<br />
hans hustru Ingrid och deras barn bodde från 1950talet granne<br />
med familjen von Rosen i Gnestatrakten i Södermanland och Björn<br />
von Rosen och Harry Martinson gav tillsammans ut Bestiarium 1964.<br />
11. MARTiNSON, HARRY. Dikter om ljus och mörker.<br />
Stockholm, A. Bonniers boktryckeri, 1971. 134, (1) s. Häftad och ouppskuren.<br />
Med dedikation till ”Herbert Lindgren med stor beundran och<br />
ett varmt tack för ett i allo enastående omslag, tillgivnast Harry Martinson”.<br />
*7000<br />
Bibliofilupplaga på bättre papper i 25 numrerade exemplar varav detta<br />
är nummer 8. Som framgår av dedikationen var det bokbindaren och<br />
formgivaren Herbert Lindgren som utformade bokens omslag.<br />
12. MUSSET, ALFRED de. Premières poésies 1829–1835.<br />
Paris, Imprimeries réunies, 1906. (4), 394 s. & 2 planscher. Gulbrunt<br />
skinnbd med blindpressad rygg, pärmarna med mittovaler och vertikalt<br />
linje och blommönster som målats ljusrött samt inre förgyllda denteller<br />
(Eva MannerheimSparre). Främre pärmens oval med silhuettporträtt<br />
och bakre med blomsterkorg. För och eftersättspapper akvarellerat<br />
med strödda rosor och mittbukett. Helt guldsnitt. Ryggen obetydligt<br />
solkig. Med Thore Virgins exlibris, dennes anteckning på försättsbladet<br />
och sista bladet samt stämpel från Bibliotheca Qvarnforsiana. *10000<br />
Nummer 490 på svenska konstnärinnors utställning i Kungliga akademien<br />
för de fria konsterna 1911 och kostade där 125 kronor. Bifogat är<br />
ett följebrev till Thore Virgin av Eva MannerheimSparre daterat den 4<br />
april 1910 (feldaterat – ska vara 1911, vilket även framgår av poststämpeln)<br />
till leveransen av denna bok och Herr Arnes penningar av Selma<br />
Lagerlöf, vilka Virgin köpt på ovan nämnda utställning. Mannerheim<br />
Sparre passar där på att nämna att det till denna bok ”finnes en aldeles<br />
liknande parbok nämligen ’Poésies nouvelles’ af samma författare.” I
12.
Marketta Tamminens <strong>katalog</strong> till Eva MannerheimSparreutställningen<br />
på Borgå museum 1997 upptas systerboken i verkförteckningen,<br />
men ej denna. Eva MannerheimSparre (1870–1958) med sina praktfulla<br />
jugendband räknas som en viktig pionjär för det konstnärliga bokbinderiet<br />
i Finland, och var tillsammans med sin make konstnären Louis<br />
Sparre betydelsefull för det finska konstindustrihantverkets utveckling.<br />
13. NiLSSON PiRATEN, FRiTiOF. Bombi Bitt och jag. Barndomsminnen.<br />
Stockholm, A. Bonniers boktryckeri, 1932. 271 s. Sandgult klbd med<br />
tegelfärgad titeletikett i skinn (Nordiska bokhandeln). Omslaget medbundet.<br />
Titeletiketten med obetydlig fläck. Liten limfläck på titelbladet<br />
samt enstaka småfläckar. Dedikation till ”Carl Martin Öhman från hans<br />
vän författaren. Gbg den 25/10 32.” *5000<br />
Författarens debut. (Carl) Martin Öhman (1887–1967) var operasångare<br />
och god vän med Fritiof Nilsson Piraten under dennes tid som<br />
advokat i Tranås.<br />
14. OViDiUS. Elskovskunsten af Publius Ovidius Naso. Indledet<br />
og oversat af Walt Rosenberg. Med originallitografier,<br />
udfördt paa Japanpapir samt vignetter af Axel Salto.<br />
(Köpenhamn), Chr. Christensen, (1917). 3–137, (1) s. Illustrerad med inklistrade<br />
litografier i texten. Utsökt gult marokängbd med stilfull ryggoch<br />
pärmdekor i guld och blindtryck samt gulddekorerade pärmkanter<br />
och övre guldsnitt (Henrik Park, Esselte, 1954). Omslaget medbundet. I<br />
papplåda med grön klotrygg och initialerna ”EW” blindpressade i fylld<br />
guldcirkel på locket. Lådans rygg med trasiga falsar och dess lock lite<br />
solkigt och med en liten fuktfläck. Ur Erik Wettergrens och senare Nils<br />
Bonniers bibliotek. *20000<br />
Tryckt i 350 numrerade och av konstnären signerade exemplar, varav<br />
detta är nummer 157. Bandet är komponerat av Henrik Park, bundet av<br />
W. Kimström och förgyllningsarbetena är utförda av K. Svensson. Det<br />
ställdes ut på 10:e triennalen i Milano 1954, där det tilldelades diplome<br />
d’honneur, och senare på Nationalmuseum 1956 och är avbildat i deras<br />
utställnings<strong>katalog</strong> 235.<br />
15. Puss. Nr 1–24.<br />
Solna, Williamssons offset, 1968–72 respektive Sala, Ågren & Holmbergs<br />
boktr. AB, 1973. +<br />
Puss. [Prenumerationserbjudande].<br />
(Solna?, ca 1969?). (4) s. +<br />
Puss international.<br />
U.o., u.å. (16) s. Klammerhäftade. De tre avslutande numren tryckta på<br />
tidningspapper i tabloidformat och vikta. Nr 12 med adressetikett, nr 13<br />
och 14 med adresstämpel. Mycket fin och överkomplett svit! *12000<br />
Allt som utkom av denna mytomspunna publikation. Den drivande<br />
kraften och en av de flitigare bidragsgivarna var Lars Hillersberg. Bland<br />
övriga medarbetare kan nämnas bl.a. Lena Svedberg, Ulf Rahmberg,<br />
CarlJohan De Geer, Öyvind Fahlström, Lars Norén och en blott 13årig<br />
Gunnar Lundkvist som bidrar med en serie i nummer 20.
14.
16. SJÖBERG, BiRGER. Fridas bok. Småstadsvisor om Frida<br />
och naturen, om döden och universum. Ord och toner.<br />
Stockholm, Centraltryckeriet, 1922. xii, 100 s. Nött rött marokängband<br />
med upphöjda bind, guldornerad rygg och helt guldsnitt. Något bågnade<br />
pärmar. Främre omslag medbundet. Dedikation till ”John Gustaf<br />
[Christensén] från Fridas orolige författare med varmaste tacksamhet.<br />
Päta.” Trevligt associationsexemplar! *12500<br />
Författarens debut. Journalisten John Gustaf Christensén (1873–1925)<br />
hade 1906 skaffat Birger Sjöberg plats på Stockholms dagblad, där Birgers<br />
bror Gösta redan arbetade. När Christensén senare flyttade till<br />
Helsingborg för att ta över som redaktör för Helsingborgs-posten lockade<br />
han med sig Birger Sjöberg. De två utvecklade en livslång nära vänskap<br />
och företog bl.a. ett par längre resor i Europa tillsammans. ”Päta” var<br />
Birger Sjöbergs smeknamn.<br />
17. SJÖBERG, BiRGER. Fridas bok. Småstadsvisor om Frida<br />
och naturen, om döden och universum. Ord och toner.<br />
Stockholm, Centraltryckeriet, 1922. xii, 100 s. Häftad och obetydligt<br />
nött. Minimal pappersförlust nederst på ryggen. Dedikation till ”Vännen<br />
Henry Nilsson med hjärtlig tillägnan från Birger Sjöberg”. *7500<br />
Författarens debut. Henry Nilsson var medarbetare på Helsingborgspostens<br />
redaktion där Birger Sjöberg arbetade från 1907.<br />
18. SJÖBERG, BiRGER. Fridas bok. Småstadsvisor om Frida<br />
och naturen, om döden och universum. Ord och toner.<br />
Stockholm, Centraltryckeriet, 1922. xii, 100 s. +<br />
SJÖBERG, BiRGER. Fridas andra bok.<br />
Stockholm, A. Bonniers boktryckeri, 1929. 118, (1) s. Häftade och obetydligt<br />
nötta. I elegant box med guldornerad ljusbrun marokängrygg, i<br />
marokängkantad pappkassett (Knut Hässlers bokbinderi). Första arbetet<br />
med dedikation till ”löjtnant Thore Virgin med vänliga hälsningar<br />
från Frida och Lilla Paris genom Birger Sjöberg.” Boxen med Thore<br />
Virgins förgyllda pärmexlibris. Mycket bra exemplar! *10000<br />
Det första arbetet är författarens debut. Den andra boken utkom postumt.<br />
Tre recensioner och en minnesartikel är bilagda i urklipp.
18.
18.
19.
19. SJÖBERG, BiRGER. Kvartetten, som sprängdes. Förstakorrektur.<br />
Daterat 14–31 oktober 1924.<br />
(Stockholm, A. Bonniers boktryckeri, 1924). (2) s., 492 spalter. Pergamentbd<br />
med sparsamt guldornerad rygg, upphöjda bind och övre<br />
guldsnitt (Lundins). Gulddekor i form av cello på främre pärmen. Korrekturarken<br />
monterade i tvåspalt. Korrekturmarkeringar i blyerts och<br />
med gul och blåkrita, signerade ”H E”. *90000<br />
Försedd med ett särskilt titelblad med den upplysande texten: ”Denna<br />
bok innehåller första korrekturavdrag efter manuskriptet till romanen,<br />
innan densamma av författaren omarbetades och förkortades. Det är<br />
sålunda det enda exemplaret av arbetet i dess ursprungliga form. Avdraget<br />
har sammanförts i bokform som en minnesgåva till civilingenjör<br />
Ivar Kreuger”. I ett ofta citerat brev berättar Gösta Sjöberg för sin bror<br />
om mötet då han lämnade in dennes mycket omfattande manuskript till<br />
romanen Kvartetten som sprängdes, eller ”Den sprängda kvartetten” som<br />
den kallades i det skedet:<br />
Besökte Bonnier.<br />
Åke: Hur är den?<br />
Jag: (Beskrifver den).<br />
Åke: Hur lång?<br />
Jag: 1000 sidor.<br />
Åke svimmar. Åke kallar in pappa.<br />
Pappa: Hur är den?<br />
Jag: etc. som ofvan.<br />
Pappa svimmar. Pappa kallar in Tor.<br />
Tor som ofvan.<br />
Tor svimmar.<br />
Gem. yttrande: Farligt med så lång bok.<br />
Efter samtal upptäckes att ohyggligt tråkiga långa böcker gjort succes.<br />
Nytt gemensamt yttrande:<br />
Är boken bra så är det bra att den är lång. Men den kommer att kosta<br />
20 kronor.<br />
I en oerhörd spekulationsupphetsning och med lysande ögon mottaga<br />
alla 3 manuskriptet.<br />
De läsa det varsin dag. Måndag ha de läst det.<br />
Uppenbarligen tyckte herrarna Bonnier att boken var tillräckligt bra,<br />
och skickade den till sättning trots att alla inblandade var medvetna om<br />
att en hel del finputsning återstod. Tiden var knapp om boken skulle<br />
hinna komma ut före jul. Innan romanen nådde bokhandelsdiskarna<br />
genomförde Birger Sjöberg, med hjälp av Gösta, en hel del ändringar,<br />
bland annat ströks ett helt kapitel ”Vårbäckens maning och vårfågelns<br />
rop” (här kapitel 10). Den slutgiltiga texten skiljer sig avsevärt jämfört<br />
med föreliggande förstakorrektur.<br />
Det är kanske inte en tillfällighet att Kreuger, den främsta av aktiespekulanter,<br />
fick denna volym, med tanke på romanens framträdande<br />
aktiespekulationstema.
20. SJÖBERG, BiRGER. Kvartetten, som sprängdes.<br />
I–II. Stockholm, A. Bonniers boktryckeri, 1924. 370, (2) + (4), 373–750,<br />
(2) s. Två häftade volymer. Lätt snedlästa och med svaga läsveck längs<br />
ryggarna. Dedikation till Henry Nilsson. *8000<br />
Henry Nilsson var medarbetare på Helsingborgs-postens redaktion där<br />
Birger Sjöberg arbetade från 1907.<br />
21. SJÖBERG, BiRGER. Kriser och kransar.<br />
Stockholm, A. Bonniers boktryckeri, 1926. 170 s. Häftad. Lätt snedläst<br />
och med minimal reva överst i ryggen. Dedikation till ”Henry Nilsson<br />
från Päta 1926”. *6500<br />
Henry Nilsson var medarbetare på Helsingborgs-postens redaktion där<br />
Birger Sjöberg arbetade från 1907. ”Päta” var Birger Sjöbergs smeknamn.<br />
22. (STRiNDBERG, AUGUST) Hermione. Sorgspel. Af författaren<br />
till ”I Rom” och ”Den fredlöse”.<br />
Stockholm, I. Marcus, 1871. 95, (1) s. Något nött och solkigt rött hklbd.<br />
Främre omslag medbundet. Omslaget och titelbladet med fläckar. Svaga<br />
fläckar på s. 55. Med skådespelaren och teaterdirektören Fredrik W.<br />
Hedlunds exlibris med teatermotiv och Björn Mattséns stämpel. Dedikation<br />
till ”August Dörum från August Strindberg, den tacksamme<br />
författaren.” *25000<br />
Zetterlund I:3. Omslagsvarianten utan författarangivelse. Strindberg<br />
sände i januari 1870 ett drama i antik grekisk miljö, med titeln Det<br />
sjunkande Hellas till Dramatiska teatern. Detta drama refuserades och<br />
återsändes, varpå författaren genomförde en betydande omarbetning<br />
resulterande i föreliggande pjäs som utgavs på Adolf Bonniers förlag,<br />
men som aldrig blev uppförd. Tragediens huvudperson, Hermione får<br />
uppdraget att mörda Filip II, vars arméer hotar Aten, men förälskar sig<br />
istället i honom, misslyckas med sitt uppdrag och orsakar atenarnas<br />
egen härs undergång. Skådespelaren August Dörum (1841–80) var anställd<br />
på Dramaten och spelade Orms roll i Den fredlöse 1871. I ett brev<br />
där han instruerar Dörum inför det uppförandet visar Strindberg att han<br />
redan tidigt hade ett utvecklat sinne för hur man tillfredställer en publik:<br />
”men bli inte arg om jag säger så här: spela inte för mycket! Förstå mig<br />
– åskådaren är en lathund som vill ha allt klart för sig med ens – han<br />
ids inte tänka långt för sig – behöfver han det så gäspar han och det är<br />
tråkigt! Men han är road af antydningar – ty så här går det till – gör du en<br />
liten gest en obetydlig nuance i minspelet så förstår han det godt – bara<br />
han behöfver tänka litet – då blir han förtjust öfver sin egen qvickhet i<br />
uppfattningen och det är då han vänder sig till sin granne med en knuff<br />
i sidan – (om du har observerat din publik) hvilken knuff skall betyda<br />
’förstod du det der’ – och så smickras hans fåfänga och så får han roligt.”<br />
23. [Strindberg] (LEiXNER, OTTO von) Anvisning att på 60<br />
minuter blifva konstkännare. Öfversättning.<br />
Stockholm, J. W. Holm, 18<strong>77</strong>. 16 s. Häftad med laxrosa omslag. Lätt<br />
nött. Bakre omslaget med fläckar och med bläckkorrigering av den<br />
tryckta prisangivelsen. Lagd i en låda med marokängrygg med upp
höjda bind och rik guldornering. Med Svante Svedlins guldpräglade<br />
pärmexlibris på främre pärm. *14000<br />
Ej i Zetterlund. Enligt Arvid Vikströms anteckning på sitt exemplar är<br />
den lilla skriften översatt av August Strindberg. Det har till och från hävdats<br />
att Strindberg i själva verket skulle vara dess författare, något som<br />
Teddy Brunius kunnat vederlägga genom att leta upp det tyska originalet<br />
som utkom i Berlin 18<strong>77</strong>. I texten driver författaren med konstkännarnas<br />
pretentiösa manér: ”Besynnerligt, sällsamt – uttalas mycket långsamt<br />
med armarne i kors och ögonbrynen sammandragna”. Strindberg<br />
verkade själv vid den här tiden bland annat som konstkritiker.<br />
24. STRiNDBERG, AUGUST. I vårbrytningen. Ungdomsarbeten.<br />
I–II.<br />
Stockholm, I. Marcus’ boktryckeriaktiebolag, 1880–81. (2), 216 + (2),<br />
32, 1–94, 1–52, 1–174, 1–74, (1) s. Något nött enkelt grönt hklbd. Häftesomslagen<br />
medbundna, dock med smärre skavanker och lagningar.<br />
Stycket Hermione med fint lagad reva i marginalen på s. 13, och s. 33–50<br />
ersatta från ett annat exemplar. Namnteckning ”Wrangel” på ett av omslagen<br />
och signatur i samma handstil på ett annat. Olof Lagercrantz<br />
namnteckning på försättsbladet. *7500
Zetterlund III:1. Innehåller bl.a. första trycken av Anno fyrtiåtta och<br />
prosaversionen av Mäster Olof samt första utgåvan i bokform av Den<br />
fredlöse. De två titelbladen med titlarna ”I vårbrytningen. Ungdomsarbeten.<br />
I. Skizzer och uppsatser” och ”II. Dramatiska arbeten”. Omslagen<br />
med motiv av Carl Larsson, föreställande ett porträtt av Strindberg<br />
bland tussilago och vårblommande trädgrenar kommer liksom titelbladen<br />
från den ursprungliga häftesupplagan. Titelbladet och innehållsförteckningen,<br />
vilka är bundna sist i föreliggande exemplar, var tänkta<br />
att kombineras med en dekorerad klotpärm som fanns att beställa från<br />
förlaget. Ett par år senare försågs upplagan med nya omslag och titelblad,<br />
stuvades om lite grann och utgavs som separata böcker med ”I<br />
vårbrytningen” degraderat till serietitel. Den Wrangel som skrivit sitt<br />
namn på ett par av omslagen är förmodligen Olof Lagercrantz farmors<br />
bror Herman Wrangel, denne kom senare i kontakt med Strindberg i<br />
samband med en av de insamlingar som 1895 genomfördes efter att<br />
ryktet om Strindbergs fattigdom och miserabla situation i Paris nått<br />
hem till Norden. Ett upprop av Knut Hamsun uppfattades av en ursinnig<br />
Strindberg som ”moralisk misshandel” och ledde till en brytning<br />
mellan honom och den norska författarkollegan. En andra insamling,<br />
igångsatt av bl.a. Birger Mörner, Jonas Lie, Pehr Staaff och F. U. Wrangel,<br />
anslog en försiktigare ton och smög sig under Strindbergs stolthetsradar.<br />
F. U. Wrangels bror Herman som var legationssekreterare i Paris<br />
fick uppdraget att sköta överlämnandet av de ihopsamlade pengarna.<br />
25. STRiNDBERG, AUGUST. Gillets hemlighet. Comedi i fyra<br />
akter.<br />
Stockholm, Centraltryckeriet, 1880. (4), 132 s. Häftad. Lätt snedläst<br />
och obetydligt nött. I fodrad pappkassett med guldornerad marokängrygg<br />
och upphöjda bind. Titelbladet med E. Hillbergs stpl, omslaget<br />
med Eric Zachrisons stpl och kassetten med Svante Svedlins guldpräglade<br />
pärmexlibris. Dedikation till ”Broder Emil Hillberg vänskapsfullt<br />
fr. förf.” *25000<br />
Zetterlund I:15. Detta Strindbergs 1400talsdrama om konkurrerande<br />
byggmästare och färdigbyggandet av Uppsala domkyrka har lästs som<br />
en allegori över Strindbergs position i den nordiska litteraturvärlden.<br />
Dramat blev ingen publiksuccé trots en del gillande recensioner, och<br />
Strindberg hävdade senare att han skrivit dramat mest för att skapa en<br />
roll åt sin hustru. Siri spelade mycket riktigt den kvinnliga huvudrollen.<br />
I Tjänstekvinnans son skriver Strindberg: ”Som man icke går på teatern
för att höra filosofi, så föll stycket, tyst och stilla som det kommit, men<br />
begrovs under lovsång av en del gamle, som i detsamma sett något<br />
mycket skönt, och ett löfte om bättring från den ryslige författaren till<br />
Röda rummet”. Skådespelaren Emil Hillberg (1852–1929) spelade rollen<br />
som Jacques vid uruppförandet av Gillets hemlighet på Dramaten 1880.<br />
När pjäsen sattes upp på <strong>Svenska</strong> teatern 26 år senare spelade han rollen<br />
som dennes åldrade fader. Strindberg verkar inte ha varit helt nöjd med<br />
Hillbergs insats. I ett brev till teaterns direktör Erik af Edholm i samband<br />
med ett tänkt återupptagande av pjäsen i november 1880 föreslår han att<br />
Hillberg ska bytas ut ”och styckets öfverflödiga tyngd aflägsnas derigenom.”<br />
När det 1884 åter var tal om att sätta upp pjäsen var Strindberg<br />
mycket tveksam: ”ty jag är numera öfvertygad om att stycket är omöjligt<br />
för teatern!”. Till den tilltänkta regissören August Lindberg skriver han:<br />
”Vill du emellertid hjelpa saken, som ändå är ohjelplig, så stryk, stryk<br />
utaf helvete, långa kakor! […] Och en hufvudsak, som du bestämdt<br />
kan arrangera! Låt hela stycket gå i ett raskt tempo. Inga Hillbergska<br />
gäspningar!” Hillberg fick emellertid sin revansch genom att göra stor<br />
succé som Gert Bokpräntare i Mäster Olof året därpå.<br />
26. [Strindberg] Klubbens handlingar. Första kapitlet. 23 november<br />
1880–1881.<br />
Stockholm, Centraltryckeriet, 1881. (12) s. +<br />
(STAAFF, ERiK) Strindberg och ”Klubben”. Ur Pehr Staaffs<br />
efterlämnade papper.<br />
Tidningsurklipp ur Dagens nyheter den 25 augusti 1918. (3) s. Lätt nött<br />
rött halvmarokängband med upphöjda bind och övre guldsnitt (Knut<br />
Hässlers bokbinderi). Främre omslag medbundet. Tidningsurklippet,<br />
monterat i tvåspalt på tre sidor efter huvudarbetet, har orsakat viss<br />
missfärgning av sista sidan av trycket. Med Lars A. Lindgrens exlibris<br />
och Svante Svedlins förgyllda pärmexlibris. *15000<br />
Ej i Zetterlund. Det ”eviga och glänsande” sällskapet Klubben, vars<br />
”synliga ändamål” enligt stadgarna var ”nöjet”, stiftades hösten 1880<br />
av Strindberg. Det bestod ursprungligen av 17 medlemmar. August<br />
och Siri Strindberg delade på sekreterarsysslan och deras skämtsamma<br />
”halfårsberättelse” återfinns på s. (9). I Erik Staaffs artikel avslöjas bland<br />
annat det alkoholbemängda ”Ceremoniel vid receptionerna” som i boken<br />
representeras av en tom sida med noten: ”Får icke tryckas”. Den<br />
likaledes med en tom sida markerade ”Klubbens hemlighet” förblir dock<br />
förborgad.<br />
27. STRiNDBERG, AUGUST. <strong>Svenska</strong> folket i helg och söken,<br />
i krig och i fred, hemma och ute eller ett tusen år af svenska<br />
bildningens och sedernas historia. Med illustrationer af Carl<br />
Larsson m.fl. I–II.<br />
Stockholm, Centraltryckeriet, 1881–82. (4), 500, (2) + (4), 480 s. 14 häften.<br />
Det första häftets främre omslag med riss och en reva i nederkanten<br />
samt nött rygg. Näst sista häftet med liten reva i ryggen. Sista häftet med<br />
skadad rygg. I sober svart klotkassett med marmorerade pärmpapper<br />
(Beck & son). Mycket ovanligt skick. *15000
Zetterlund I:19. En artikel om verket av Knut Lundmark ”När Strindberg<br />
skrev svensk kulturhistoria” från Göteborgs handelstidning 1931 är<br />
bifogad i monterade urklipp. Strindberg lovades rikligt betalt av Fritzes<br />
bokhandel för detta påkostade verk, ett rikt illustrerat panorama över<br />
Sveriges kulturhistoria, ett slags dåtidens ”coffeetable book”. I en anmälan<br />
på det bakre omslaget till det första utgivna häftet gick Strindberg<br />
till angrepp mot Geijers historieskrivning, vilket uppfattades som<br />
ett helgerån och skapade upprörda reaktioner. ”Jag har slagit omkull en<br />
gammal afgud (Geijer) och nu vill folket stena mig” skrev Strindberg i<br />
ett brev till Alexander Kielland. På de andra och tredje häftenas omslag<br />
går Strindberg till frejdigt motangrepp. Ett axplock: ”Herr Montelius<br />
tar sina små åsigter såsom fakta, och han har åsigter, med hvilka han<br />
ännu står alldeles ensam”, ”Att bli klandrad af tidningen Lunds veckoblad<br />
har alltid ansetts som en heder. Denna heder har vederfarits mig<br />
i stor måtta.” Denna underhållande, på häftesomslagen förda, polemik<br />
är mycket sällan bevarad i exemplar av boken och tillhör de svåraste<br />
Strindbergstexterna att få i originaltrycket.
28. [Strindberg] Förteckning öfver en boksamling som tillhört<br />
litteratören August Strindberg och hvilken säljes å Stockholms<br />
bokauktionskammare (Riddarholmen n:o 12) lördagen<br />
den 13 mars, f.m. från kl. 11. [= rubrik].<br />
Stockholm, I. Marcus’ boktryckeriaktiebolag, 1886. 12 s. Något nött<br />
hfrbd med rikt guldornerad rygg, dubbla svarta titeletiketter och marmorerade<br />
snitt (Östermalms bokbinderi). *3500<br />
Almquist Sveriges bibliografiska litteratur 4927. Större delen av det bibliotek<br />
som Strindberg lämnade i Sverige när han flyttade utomlands<br />
1883 såldes på den här auktionen. Boksamlingen bestod av 718 volymer<br />
och försäljningen inbringade 743 kr.<br />
29. STRiNDBERG, AUGUST. Qvinnosaken enligt evolutionsteorin.<br />
Særtryk af ”Ny jord”. Maj hefte I.<br />
Köpenhamn, Hoffensberg & Trapp’s etablissement, 1888. 19 s. Enkelt<br />
rött mönstrat pappbd med titeletikett i skinn. Omslaget medbundet. Titeletiketten<br />
obetydligt nött. Med Stellan Lindskogs exlibris och Svante<br />
Svedlins pärmexlibris. *5000<br />
Zetterlund VI:354. Ett för författaren föga smickrande inlägg i kvinnosaksdebatten.<br />
Artikeln innehåller en rad slående exempel på Strindbergs<br />
förmåga att dra bergsäkra slutsatser av vetenskapliga rön som han själv<br />
har en i bästa fall mycket liten kunskap om. Slagkraftiga formuleringar<br />
ur innehållet är till exempel: ”Huru skulle nu enligt evolutionsteorin<br />
tidens sträfvan att göra könen ’jemlika’, då de äro så olika, bli dömd?<br />
Som ett försök att höja negrerna till européens höga ståndpunkt. Detta<br />
kan icke ske”, eller: ”att vara qvinna, är att vara ett sjukt barn hela lifvet.”<br />
30. STRiNDBERG, AUGUST. Antibarbarus I oder die Welt für<br />
sich und die Welt für mich.<br />
Berlin, Lewent’sche Buchdruckerei, 1894. (2), 78 s. Samtida gult hklbd<br />
med lätt nött grön titeletikett. Marmorerade snitt. Tyvärr bunden utan<br />
omslag. Med Thore Virgins namnteckning daterad 1949 på främre<br />
pärmens insida och dedikation från författaren till G. MittagLeffler på<br />
titelbladet. Dedikationen skuren överst med obetydliga textförluster.<br />
*15000<br />
Zetterlund I:59. Allt som utkom. Utgavs av Bibliographisches Bureau<br />
som även publicerade översättningar av bl.a. En dåres försvarstal och<br />
Tjänstekvinnans son vid samma tid. Första svenska utgåvan kom 1906.<br />
I början av 1890talet intresserade sig Strindberg mer och mer för naturvetenskapliga<br />
frågor. Under sin Paristid 1894–95 kom han i kontakt<br />
med några av de främsta företrädarna för den ”moderna alkemin”. Han<br />
genomförde en lång rad experiment bl.a. efter hypoteserna att antalet<br />
grundämnen var betydligt färre än den etablerade vetenskapen hävdade<br />
och att man i laboratoriet kunde förvandla ett grundämne till ett annat<br />
och t.ex. skapa guld. Strindberg var mån om att sprida sina alkemiska<br />
spekulationer i vetenskapliga kretsar. Gösta MittagLeffler var framstående<br />
teoretisk matematiker och verkade mycket för internationellt<br />
samarbete inom sin disciplin, bl.a. genom grundandet och utgivandet av<br />
tidskriften Acta matematica. Han umgicks även tillsammans med sin sys
ter Anna Charlotta Leffler i Stockholms konstnärs och författarkretsar.<br />
August Strindberg hade lärt känna honom personligen 1891–92. Samma<br />
år som Antibarbarus gavs ut upptäckte engelska kemister grundämnet<br />
argon. De hade utgått från iakttagelsen att kvävgas som utvanns<br />
ur kväveföreningar var lättare än kvävgas framställd ur luften. Detta<br />
förhållande hade även Strindberg intresserat sig för. I ett brev till Birger<br />
Mörner den 21 maj 1895 nämner han att ”Prof. Leffler var i Oxford<br />
när argon creerades och var nog patriot upplysa att en svensk luktat<br />
på ämnet tre månar förut.” Detta syftar på Antibarbarus tredje kapitel<br />
där Strindberg redovisar sina teorier om kvävet. Senare bedömare har<br />
tillskrivit Strindbergs naturvetenskapliga skriverier ett visst konstnärligt<br />
och poetiskt värde, men knappast något vetenskapligt. Själv var han av<br />
en annan uppfattning.<br />
31. STRiNDBERG, AUGUST. Egenhändigt skrivet och undertecknat<br />
brevkort adresserat till Hugo Gebers förlag i Stockholm<br />
omfattande 7 rader och daterat den 28 juni 1904 samt<br />
poststämplat Furusund den 29 juni 1904.<br />
9 x 14 cm. (1) s. & adressida. Skrivet i svart bläck. Hålslaget nedtill.<br />
Överstruket med ett blyertsstreck och försett med blyertsnoteringen<br />
”not”. *8000<br />
Ej i ”Strindbergs brev”. Brevet rör Samlade dramatiska arbeten som var<br />
under utgivning på Gebers förlag. Strindberg tillbringade sommaren<br />
1904 i Furusund och ber att författarexemplaren av den senast utkomna<br />
delen ska få ligga på förlaget tills han återkommer till stan, ”dock såge<br />
jag gärna att ett exemplar sändes hit till Furusund”.<br />
32. STRiNDBERG, AUGUST. Direktörens prolog vid Intima<br />
teaterns öppnande den 26 november 1907.<br />
Stockholm, Victor Swanström boktr., 1910. (4) s. Klammerhäftad och<br />
insatt i ett något nött styvt grönt omslag med handskriven titel och<br />
Gustaf Drakes namnteckning. Gott skick. *16000<br />
Zetterlund I:121. Tryckt på Lessebo bikupanpapper i 30 numrerade<br />
exemplar, varav detta är nummer 17. Drömmen om en egen teater,<br />
där han kunde sätta upp sina pjäser och göra verklighet av sina dramatiska<br />
visioner följde Strindberg under större delen av hans verksamma<br />
liv. Efter misslyckandet med Forsøgsteatret i Köpenhamn på 80talet<br />
dök planerna upp igen i såväl Berlin som Paris. 1906 hade tiden blivit<br />
mogen. Hans dramatik hade börjat röna framgångar ute i Europa, och<br />
hemma i Sverige hade den unga regissören och skådespelaren August<br />
Falck vågat sätta upp Fröken Julie. Uppsättningen blev en succé och<br />
Strindberg kontaktade Falck för att diskutera sina planer på en mindre<br />
teater i Stockholm efter kontinental förebild. Resultatet, Intima teatern,<br />
öppnade vid Norra bantorget året därpå med Falck som direktör. Falck<br />
berättar om premiären i sin bok Fem år med Strindberg: ”Föreställningen<br />
öppnades med en Strindbergsprolog, […]. Jag hade fått lov om att få<br />
manuskriptet dagen innan, men jag fick istället en biljett: ’Br. F. / Sofvit<br />
illa! Kunde ej gå ut! / Inställ prologen. / Jag kommer på generalrep! /<br />
Aug. Sg.’. Strindberg hade också vid ett tillfälle varit av den åsikten att
premiären måste misslyckas, eftersom vi spelade Pelikanen. Han hade<br />
själv varit med om att välja stycket men ångrat sig, dock för sent för att<br />
någonting skulle kunna ändras. Först en stund innan ridån gick upp,<br />
kom prologen i min hand.”<br />
33. STRiNDBERG, AUGUST. Människans rättigheter i ett civiliserat<br />
och kristet samhälle. (Ur Socialdemokraten).<br />
Stockholm, R. W. Statlanders boktryckeri, 1912. 10,(2 blanka) s. Klammerhäftad.<br />
Gott skick. *9000<br />
Jfr Zetterlund VI:1430, som inte kände till denna separatutgåva. Artikeln<br />
trycktes ursprungligen i Socialdemokraten på Strindbergs födelsedag den<br />
22 januari 1912. Strindberg argumenterar här för avskaffande av hinder<br />
i befordringsgången inom statliga verk och militär. Han beklagar att<br />
tjänare, arbetare och hantverkare, oumbärliga för ”de övres” dagliga liv,<br />
inte får betalt efter förtjänst. ”’Om arbetet skulle betalas efter förtjänst,<br />
skulle industrin upphöra’ har någon sagt. Må den ramla då, när den är<br />
byggd på så orättfärdig grund eller på missbjudande, eller på missbruket<br />
av en medmänniskas nödställda belägenhet.”<br />
34. [Taube] JUNGSTEDT, KURT. Originalteckning med dansande<br />
par till Evert Taubes ”Flickan i Havanna”. Signerad<br />
”K.j.” 1921. 14,5 x 18 cm.<br />
Tecknad med tusch och rödkrita. Lite snett monterad på grå pappskiva.<br />
Löst bakstycke bigogat. *6000<br />
Illustrationen återfinns på s. 10 i Flickan i Havanna och ett par visor till,<br />
1922 med texten: ”Ringen kostar femton pund! / Stanna du – en liten<br />
stund. / Jag är vacker! / Du är ung! / Sjung, av hjärtat, sjung!” På det<br />
löst bifogade bakstycket till bilden sitter en lapp skriven av konstnären<br />
som informerar om att bilden var en gåva från Kurt Jungstedt till Konstnärsklubbens<br />
femårskommitté, vars arbete skulle komma att utmynna i<br />
instiftandet av stiftelsen Konstnärernas hjälpfond.
Omslaget: Bokband, <strong>katalog</strong>nummer 7.<br />
Beställ gärna antikvariatets nyhetsbrev på vår hemsida<br />
www.matsrehnstroem.se<br />
Då och då dyker där även upp en modernitetsavdelning!<br />
Mats Rehnström Rara böcker & handskrifter<br />
Jakobsgatan 27 b, nb (mitteningången)<br />
Box 16394, se-103 27 Stockholm, Sweden<br />
tel. 08-411 92 24, fax 08-411 94 61, epost: rehnstroem@svaf.se<br />
www.matsrehnstroem.se<br />
Plusgiro 336514-5, Bankgiro 5336-6282<br />
Medlem i <strong>Svenska</strong> <strong>Antikvariatföreningen</strong>. Member of ilab.