You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
TILLSAMMANS I SAMBA<br />
MAGAZINET OM MÄNNISKA, KULTUR OCH <strong>GEM</strong>ENSKAP.<br />
nummer 1 januari nr. 1 2013<br />
0101010 11100010101<br />
TILLSAMMANS I SAMBA<br />
<strong>GEM</strong>ENSKAPENS HISTORIA ● JAKT ● TRYCKARKLUBB<br />
● KOLLEKTIVHUS <strong>GEM</strong>ENSKAP ● GENOM JOGGING TIDERNA I GRUPP ● KÖRSÅNG ● FORSKNING SOM<br />
FÖRENAR ● ROCKBAND ● FORSKARNA ● FACEBOOK ENADE ● SUBKULTURER - VI BEHÖVER ● KÖR VARANDRA<br />
KOLLEKTIVET CIGARRLÅDAN ● MOT SAMMA MÅL<br />
<strong>GEM</strong> | 1
Nr. 1 JANUARI 2013 INNEHÅLL<br />
20<br />
20<br />
2 | <strong>GEM</strong><br />
34<br />
3 Välkomna<br />
4 Redaktionen<br />
5 På gång<br />
6 Kultur för ett friskare liv<br />
7 Forskarna enade- vi behöver varandra<br />
8 Visste du att...<br />
9 Gemenskap genom tiderna<br />
14 Alla borde sjunga i kör<br />
16 Kollektivet Cigarrlådan<br />
18 Det blir enklare tillsammans<br />
20 Mer än bara samba<br />
26 Att jaga i flock<br />
30 Mot samma mål<br />
32 Finns du inte på Facebook<br />
så finns du inte alls<br />
34 Natten ingenting utan besökarna<br />
36 Klädstilen som en gemenskap<br />
38 Krönika<br />
39 Nästa nummer<br />
26
Välkomna<br />
För ett par veckor sedan insåg jag att det var dags att ta mig i kragen. Jag kände<br />
mig ensam efter att ha legat hemma och två veckor i sträck plöjt igenom tre säsonger<br />
av tonårsserien Vampire diaries. Visst är det viktigt att vara själv ibland,<br />
vilket även vår krönikör Jessica Nejman konstaterar på sida 38 i detta nummer.<br />
Men behovet av umgänge med andra människor kändes som en klump i magen<br />
på mig. Jag ville vara med i någonting viktigt, roligt eller större. I alla fall större<br />
än den dagliga diskussionen på Facebook om huruvida Vampire diaries är en bra<br />
serie eller inte. Fast man ibland kan hitta en bra gemenskap på Facebook är jag<br />
inte ensam om att känna att jag vill vara med i någonting mer i ”verkliga” livet,<br />
läs mer om detta på sida 32.<br />
I vilket fall som helst kämpade jag mig ut ur lägenheten den här dagen i början av<br />
november. Jag bestämde mig för att gå på ett danspass på gymmet. Kicken av att<br />
röra mig tillsammans med andra till tonerna av Gangnam style gav mig nog med<br />
inspiration för att jag samma kväll skulle skriva upp mig på min gamla kör. Jag<br />
minns inte ens varför jag slutade gå dit.<br />
Idag är jag glad att jag valde att ta mig i kragen den där mörka och trista novemberdagen.<br />
Som du kan läsa på sida 18 ger gruppträning otroligt mycket energi.<br />
Även körsång är bra för hälsan och sinnet, det säger många vetenskapsmän. Läs<br />
mer om detta på sidan 14. Nu känner jag mig starkare, piggare och gladare efter<br />
att ha gått till kör- och danspassen i ett par veckor. Just därför vet jag att tidskriften<br />
<strong>GEM</strong>. - Magasinet om människa, kultur och gemenskap behövs. Vi vill<br />
visa dig vad du kan göra för att få ut så mycket som möjligt av din vardag.<br />
Det här är första numret av <strong>GEM</strong>. Vi har valt namnet därför att det<br />
är en förkortning av ordet gemenskap. Men även för att gem är till<br />
för att hålla ihop papper. Vilket kan liknas med vår ambition att föra<br />
människor samman. Vi är en ny tidning som vill inspirera och engagera<br />
dig till att våga prova på nya saker, träffa nya människor och<br />
om det behövs, ta dig i kragen. Du kommer inte att ångra dig.<br />
MICHELLE MUNTAU<br />
CHEFREDAKTÖR<br />
<strong>GEM</strong> | 3
4 | <strong>GEM</strong><br />
Redaktionen<br />
Michelle Muntau<br />
Reporter &<br />
chefredaktör<br />
Louise Wachtmeister<br />
Reporter &<br />
redaktionsledning<br />
Emma Lundborg<br />
Reporter &<br />
layout<br />
Jessica Nejman<br />
Reporter &<br />
layout<br />
Nora Saari<br />
Reporter &<br />
layout<br />
Jennie Åkesson<br />
Reporter &<br />
bildansvarig<br />
Emelie Stenqvist<br />
Reporter &<br />
bildansvarig<br />
Louise Lundgren<br />
Reporter &<br />
korrektur<br />
Hanne-Li Lundmark<br />
Reporter &<br />
korrektur<br />
Madeleine Rollenhagen<br />
Reporter &<br />
korrektur<br />
<strong>GEM</strong>. är ett projekt av studenter på <strong>Södertörns</strong> Högskola. Vi studerar på programmet Journalistik och multimedia, detta<br />
är vårt bidrag till kursen Tidsskriftsproduktion.
HÄNDER I STHLM:<br />
Dans, glädje<br />
och folkmusik<br />
Vill du lära dig att spela, dansa eller sjunga<br />
folkmusik? Och bor du i Stockholm? Varje<br />
söndag klockan sex kan folkmusik- och dansintresserade<br />
träffas på Förening folkmusikhuset<br />
på Skeppsholmen i Stockholm. I början<br />
av kvällen kan nybörjare kostnadsfritt både<br />
lära sig att dansa gammeldans och polska. Är<br />
du mer intresserad av att spela musik kan du<br />
ta med dig ditt instrument och vara med i en<br />
låtstuga, där du lär dig att spela folkmusik.<br />
Vill du sjunga eller bara lyssna på folkvisor<br />
så finns det även en visstuga från och med<br />
klockan sju. Från och med klockan åtta så är<br />
det fri dans hela kvällen. Då får man pröva<br />
att spela, dansa eller sjunga vad man lärt sig i<br />
workshopen tidigare under kvällen.<br />
Teater utan manus<br />
och repetition<br />
Improvisationsteater är föreställningar där<br />
publikens fantasi bestämmer över handling<br />
och repliker. Historien kan snabbt vända och<br />
ta en helt annan väg. Teater i improvisationsform<br />
är både underhållning och gemenskap i<br />
ett som bjuder på mycket skratt. Och vill man<br />
stå på scenen istället för att sitta i publiken så<br />
finns det kurser att ta.<br />
Generation to heaven<br />
Varje fredagskväll har Södermalmskyrkans<br />
ungdomsgrupp, Generation to heaven, något<br />
event som är anpassat för ungdomar. Generation<br />
to heaven har kommit till för att inspirera<br />
ungdomar till att våga stå upp för vad de tror<br />
på. Dit kan man komma för att dela med sig<br />
av sitt liv och sin syn på sin tro med andra eller<br />
bara ha en härlig stund tillsammans.<br />
Tips!<br />
UTLANDSSVENSKAR<br />
Har du någon gång känt en inre känsla av tillhörighet när du hör ett bekant<br />
ord utomlands? Det är många som känner extra gemenskap med sina<br />
landsmän när de befinner sig i ett främmande land.<br />
KOLONITRÄDGÅRDAR<br />
Ett bra sätt att ta del av en gemenskap är att skaffa en liten kolonilott. Det<br />
är extra bra om man har mycket tid att göra av med. Då kan man slå två<br />
flugor i en smäll och kombinera sysselsättning med gemenskap.<br />
FÖRDOMAR<br />
Alla har vi fördomar. Men att försöka stå över dem och ta kontakt med<br />
nya människor hjälper oss att få en större umgängeskrets. Och vi lär oss<br />
oftast något nytt också.<br />
FANDOMEN<br />
Människor samlas kring alla möjliga olika saker. En av dem är böcker.<br />
Människor som gillar en bok kan enkelt via internet förenas i sitt gemensamma<br />
intresse. Harry Potter och Sagan om ringen är två exempel på<br />
böcker som fått en stadig skara förenade fans.<br />
TV- SPEL TILLSAMMANS<br />
Att spela tv-spel alldeles själv är en aning passé. Det nya är att spela många<br />
tillsammans. Med nya konsoller och kontroller är den sociala funktionen<br />
central. Det är helt enkelt meningen att spelen ska spelas i en grupp.<br />
Redaktionens 10 snabba tips!:<br />
1. Börja gympa i grupp.<br />
2. Tro inte att du är ointressant.<br />
3. Ta plats på jobbet eller skolan.<br />
4. Fråga vad andra ska göra i helgen.<br />
5. Ha ett leende på läpparna.<br />
6. Gör saker du tycker är kul.<br />
7. Ha ett öppet sinne.<br />
8. Ställ upp för andra.<br />
9. Ha överseende med andras brister.<br />
10. Tillåt dig själv att vara ledsen utåt ibland.<br />
TEXTER: REDAKTIONEN<br />
<strong>GEM</strong> | 5
Kultur för ett friskare liv<br />
Att lyssna på musik eller titta på konst ger inte bara njutning<br />
för stunden, det kan också bidra till välmående på lång sikt.<br />
De positiva effekterna av kombinationen kultur och socialt<br />
umgänge testas nu i projektet Kultur på recept 2.0.<br />
Skriva poesi, gå på museum eller att lära sig<br />
spela gitarr är några av de aktiviteter som sjuka<br />
kan få på recept. I alla fall i Helsingborg där<br />
projektet Kultur på recept 2.0 pågår. De som<br />
kan delta är långtidssjukskrivna som lider av<br />
till exempel depression och smärta. Tanken<br />
är inte att ersätta annan behandling och rehabilitering<br />
utan att komplettera den. Syftet är<br />
helt enkelt att med hjälp av kulturaktiviteter<br />
i grupp förebygga och förkorta sjukfrånvaro.<br />
– Fördelen med att göra saker tillsammans<br />
6 | <strong>GEM</strong><br />
är att deltagarna hittar ett sammanhang.<br />
Många får ett nytt mönster från att tidigare<br />
ha varit isolerade. De tar sig ut, får känna sig<br />
delaktiga och välkomna och får känna att det<br />
finns någon som bryr sig om att de kommer,<br />
säger Malin Bennborn, kulturkoordinator på<br />
Helsingborgs stad.<br />
SÅHÄR BERÄTTAR en deltagare om sina upplevelser:<br />
”Jag kände mig utvald, jag kände mig<br />
väldigt speciell och det har jag gjort under<br />
Illustration: Nora Saari<br />
hela projektet, dessa tio veckor. Jag har fått så<br />
mycket inspiration och nya bekantskaper genom<br />
gruppen där alla har sina ryggsäckar som<br />
vi alla kämpar på med.”<br />
Kultur på recept 2.0 är en förlängning av<br />
ett pilotprojekt som regeringen tog initiativ<br />
till år 2009 och sambandet mellan kultur och<br />
hälsa får allt mer uppmärksamhet från politikers<br />
håll.<br />
– Förut har politiken rynkat lite på näsan åt<br />
kultur, men nu tack vare forskningen tas det
mer på allvar. För oss handlar det om att övertyga<br />
beslutsfattarna, då är det viktigt att ha<br />
evidens, och det har vi nu. De senaste åren har<br />
forskningen på området verkligen blommat ut<br />
och idag finns det en hel del hjärnforskning<br />
som visar att kultur är bra för hälsan, säger<br />
Maria Lundqvist-Brömster (FP), vice ordförande<br />
i Föreningen Kultur och Hälsa i Sveriges<br />
riksdag.<br />
På Centrum för kultur och hälsa vid Göteborgs<br />
universitet forskar man på vad det fak-<br />
Forskarna enade<br />
VI BEHÖVER VARANDRA<br />
Alla människor har ett behov av att känna<br />
gemenskap, det är forskare inom både<br />
sociologi och naturvetenskap överens om.<br />
<strong>GEM</strong>. har pratat med forskare inom båda<br />
områdena för att ta reda på hur gemenskap<br />
påverkar oss som människor.<br />
Att få känna tillhörighet är en av förutsättningarna<br />
för att vi ska må bra enligt Annica<br />
Sjölander, forskare och medicine doktor i neurokemi.<br />
Hur social och kulturell tillhörighet<br />
i vardagen påverkar vår hälsa är en fråga som<br />
ligger henne varmt om hjärtat just för att den<br />
är så viktig för vårt välmående.<br />
– När man känner samhörighet, vilket miljarder<br />
saker kan få en att känna, så mår man<br />
bra, säger hon och berättar att det beror på att<br />
hjärnans belöningssystem aktiveras då. Det är<br />
samma funktion som gör att vi njuter av att<br />
till exempel ha sex eller att äta och dricka. Att<br />
känslan av samhörighet och gemenskap ska<br />
ge samma njutning beror förmodligen på ett<br />
nedärvt beteende som utvecklats för vår överlevnad,<br />
enligt Annica Sjölander.<br />
– Förr skulle man vara i flock för att skydda<br />
sig undan faror, och när man var i en flock<br />
kände man sig trygg. På samma sätt kan tillhörighet<br />
och känslan av gemenskap få oss att<br />
må bra idag.<br />
Det har dessutom visat sig att gemenskap<br />
tiskt är som gör att vi mår bra av kultur.<br />
– Många tänker nog att ”ja man blir ju glad<br />
av lite musik”, men vi vill ta reda på vad det<br />
är som ligger bakom, säger Annica Sjölander,<br />
forskningskoordinator på centrumet.<br />
HON BERÄTTAR att när vi gör något som vi gillar<br />
så utsöndras enzymer i hjärnan. Enzymerna<br />
triggar igång vårt belöningssystem och ger oss<br />
en känsla av tillfredsställelse. Det är vad som<br />
händer när vi tar del av kulturella aktiviteter.<br />
kan hjälpa oss att behålla minnet när vi blir<br />
äldre.<br />
– Gemenskap i sig är bra för vår hjärna. Undersökningar<br />
på äldre människor har visat att<br />
socialt umgänge minskar risken att drabbas av<br />
minnesproblem, berättar Annica Sjölander.<br />
ÄVEN INOM SOCIOLOGIN utgår man ifrån att<br />
gemenskap och tillhörighet är ett grundläggande<br />
behov hos alla människor. Kerstin Jacobsson<br />
är professor i sociologi på <strong>Södertörns</strong><br />
<strong>högskola</strong> och hon betonar att det finns många<br />
olika teorier i ämnet. Inom sociologin försöker<br />
man bland annat att förstå människors<br />
sociala identiteter och relationer. Kerstin Jacobsson<br />
menar att det till stor del är genom<br />
grupper som en individ formar sin identitet.<br />
Men de är viktiga på andra sätt också.<br />
– Gruppen ger känslomässigt stöd. Det är<br />
svårt att peppa sig själv till exempel, säger Kerstin<br />
Jacobsson.<br />
Men en gemenskap kan också ha rakt motsatt<br />
effekt, när en individ motvilligt hamnar<br />
Och ju oftare vi gör det, desto bättre mår vi.<br />
– Att lyssna på musik en gång och sen tro<br />
att man ska må bra räcker inte, utan det gäller<br />
att ha en kontinuitet. Kulturella aktiviteter<br />
är en motion för hjärnan och en färskvara,<br />
precis som motion för kroppen, säger Annica<br />
Sjölander.<br />
EMELIE STENQVIST<br />
LOUISE LUNDGREN<br />
utanför den genom till exempel mobbning eller<br />
utfrysning. Därför är samhörighet mellan<br />
människor inte enbart något positivt inom sociologin.<br />
Kerstin Jacobsson menar att vi behöver olika<br />
typer av gemenskaper och att de alla har ett<br />
stort inflytande på oss. Inom en speciell grupp<br />
skapas normer och förväntningar på hur vi<br />
ska bete oss. Vi anpassar oss ofta efter dessa<br />
normer och förväntningar. Uttrycket ”man<br />
blir som man umgås” ligger det alltså en hel<br />
del sanning i enligt de sociologiska teorierna.<br />
MEN DE RIKTIGT täta gemenskapsbanden som<br />
vi som individer värdesätter allra mest behöver<br />
inte alltid vara de bästa – i alla fall inte för<br />
samhället i stort, menar Kerstin Jacobsson.<br />
– Det är viktigt att förstå att det finns andra<br />
betydelsefulla band som inte bygger så mycket<br />
på stark samhörighet utan på svagare länkar.<br />
Till exempel, berättar hon, har vi i Sverige<br />
stor social tillit, större än i många andra länder<br />
– en tillit till att samhället finns där om<br />
man behöver hjälp.<br />
– Den sociala tilliten bygger inte alls på<br />
stark gemenskap men jag tror att den är väldigt<br />
viktigt för att få ett samhälle att fungera<br />
i stort, säger Kerstin Jacobsson.<br />
Även om teorierna kring samhörighet skiljer<br />
sig åt inom olika områden är forskarna<br />
enade om en sak – på ett eller annat sätt behöver<br />
vi varandra.<br />
EMMA LUNDBORG<br />
LOUISE LUNDGREN<br />
<strong>GEM</strong> | 7
Det finns en by som heter Gammalsvenskby<br />
i södra Ukraina? Befolkningens förfäder<br />
kom från Dagö, som ligger i nuvarande Estland.<br />
1781 emigrerade runt 1 000 svenskar till<br />
Ukraina, mer eller mindre frivilligt. Många<br />
dog under den långa resan dit, och när de<br />
som klarade sig kom fram fanns där inget av<br />
vad som lovats dem, som hus och odlingsbar<br />
mark. Trots detta stannade svenskarna kvar<br />
och bor där än idag. Idag bor kring drygt 150<br />
8 | <strong>GEM</strong><br />
Visste du att...<br />
SVENSK BY I UKRAINA<br />
I Sverige finns det idag över 3 000 invandrarföreningar<br />
och ett hundratal riksorganisationer<br />
som riktar sig till människor som har invandrat.<br />
Tanken med dessa är att de ska bidra<br />
till att människor kan hålla kvar vid sina rötter<br />
och sin kultur. Samtidigt jobbar många av<br />
föreningarna också med att göra det lättare för<br />
invandrare att integreras i Sverige.<br />
En av dessa föreningar är Antawara Bolivia.<br />
Antawara är en boliviansk förening som<br />
framför allt riktar sig till barn och unga. Man<br />
svenskättlingar kvar i byn. De svenska traditionerna<br />
upprätthålls fortfarande, och det<br />
finns invånare som talar svenska där än idag.<br />
Byn har goda kontakter med Sverige, framför<br />
allt med Gotland. Med hjälp av bidrag från<br />
Svenska Kyrkan och andra intresseorganisationer<br />
pågår nu ett arbete för att främja svenska<br />
språkets överlevnad i Gammalsvenskby.<br />
Snacka om gemenskapande kultur!<br />
RÖTTER SOM FÖRENAR<br />
håller kurser i folkdans, driver projekt för att<br />
bygga barnhem samt att man jobbar för att<br />
sprida bolivianska traditioner, både inom och<br />
utanför föreningen. Precis som många andra<br />
föreningar blir Antawara en knytpunkt där<br />
människor kan känna av gemenskap och tillhörighet.<br />
På Immigrantinstitutets hemsida kan man<br />
hitta information om de flesta av Sveriges invandrarföreningar<br />
och organisationer.<br />
Foto: Louise Wachtmeister<br />
Svanar lever helst i par. Man har länge trott att de lever med samma partner livet ut.<br />
Men forskning visar att de ibland byter partner. På vintern lever de i flock.<br />
KULTURHUVUDSTAD 2014<br />
Umeå har tillsammans med Riga i Lettland<br />
utsetts till europeisk kulturhuvudstad år 2014.<br />
Varje år utses en eller två kulturhuvudstäder<br />
inom EU för att väcka intresse för kulturarvet<br />
på olika platser inom unionen. Första gången<br />
Sverige var värdnation var 1998 då Stockholm<br />
tilldelades titeln. Den första kulturhuvudstad<br />
som utsågs var Aten år 1985.<br />
Riktiga<br />
vänner är som stjärnor.<br />
Du ser dem inte<br />
alltid men du vet att<br />
de alltid finns där för<br />
dig - Henri Nouwen<br />
SKRATTA TILLSAMMANS<br />
Det sägs att den närmsta vägen mellan människor<br />
är skrattet. Det tog den indiske läkaren<br />
Madan Kataria fasta på när han 1995 grundade<br />
en skrattklubb i Bombay. Där utvecklades<br />
skrattyogan, en yogaform som bygger på<br />
olika fysiska övningar i skratt. Enligt många<br />
forskare är det bra för hälsan att skratta, det<br />
fungerar avstressande, smärtlindrande och<br />
ökar blodcirkulationen. I Indien lockar skrattyogan<br />
många människor till skrattklubbarna<br />
och yogaformen sprider sig nu även i Sverige.<br />
TEXTER: REDAKTIONEN
Gemenskap<br />
genom tiderna<br />
Från kaffestugor i Paris<br />
till chatten på Facebook.<br />
Människors behov<br />
av gemenskap är evigt<br />
men tar sig vitt skilda uttryck<br />
i olika tider.<br />
Text: Michelle Muntau & Emma Lundborg<br />
Foto: Emelie Stenqvist<br />
Illustrationer: Nora Sarii<br />
<strong>GEM</strong> | 9
Familjen och bygden<br />
Människor levde med familj och släkt<br />
tätt inpå varandra, gamla som unga.<br />
Ofta bodde man litet och sov tillsammans<br />
i samma rum för att hålla värmen.<br />
Det förväntades av sönerna i familjen att<br />
ta efter sin fars yrke samtidigt som kvinnor<br />
giftes bort så fort de var gamla nog<br />
att bli hemmafruar. Människorna valde<br />
inte sin gemenskap utan föddes in i den.<br />
Att vara en del av familjen var nödvändig<br />
för att överleva.<br />
De flesta hade heller ingen möjlighet att<br />
resa utan stannade på samma ort i hela<br />
sitt liv.<br />
10 | <strong>GEM</strong><br />
1500-talet 1600-talet<br />
Kyrkan - gemenskapens centrum<br />
Under detta århundrade var<br />
kyrkan centrum för människors<br />
sociala gemenskap.<br />
I och med reformationen var alla<br />
medborgare skyldiga att bekänna<br />
den lutherska tron. Det fanns<br />
alltid minst en kyrka i varje bygd<br />
som alla människor gick till på söndagar<br />
och vid högtider.<br />
Kyrkan var informationens centrum<br />
då den samarbetade tätt med staten.<br />
Till exempel lästes ofta de senaste<br />
nyheterna upp på söndagsmässan.
Kaffestugor i Paris<br />
I samband med upplysningen på 1700-talet<br />
började filosofer och intellektuella träffas på<br />
kaffestugor för att diskutera de nya idéerna<br />
som strömmade genom Europa. De samlades<br />
kring idén om att förnuftet och människans<br />
frihet var så pass viktigt att varje person<br />
bör få utveckla sin egen identitet. Idéerna om<br />
frihet och varje människors lika värde ledde<br />
i slutändan till franska revolutionen.<br />
De första kaffestugorna var nästan enbart<br />
till för männen, men som reaktion på detta<br />
startades salonger även för kvinnor. Sveriges<br />
överklasskvinnor anordnade salonger<br />
där man bland annat diskuterade litteratur.<br />
Människor som exkluderades skapade alltså<br />
sin egen gemenskap som svar.<br />
1700-talet<br />
Gemenskap<br />
genom tiderna<br />
>><br />
<strong>GEM</strong> | 11
12 | <strong>GEM</strong><br />
Föreningar, politik och klubbar<br />
Städerna bredde ut sig och allt fler flyttade dit. Här fanns en ny sorts gemenskap,<br />
staden gjorde inte bara människorna anonyma utan gav dem frihet att välja en ny grupp,<br />
inte bara den de föddes in i.<br />
Olika ideologier och världsåskådningar växte fram i samband med demokratin.<br />
Liberalism, socialism och arbetarrörelsen gav plats för människor att skapa sina personliga<br />
värderingar. Många föreningar och klubbar startades. De handlade inte bara om sakfrågor<br />
som till exempel rösträtt utan fungerade som ett allmänt forum där människor samlades,<br />
diskuterade och tänkte tillsammans.<br />
Inom politiken fanns stora möjligheten att välja sin gemenskap. Vid den här tiden startades<br />
även frikyrkorörelser och nykterhetsrörelsen, stora gemenskapsplattformer för många.<br />
1800-talet<br />
1900-talet<br />
Intresse och kulturen i centrum<br />
Den tekniska utvecklingen spelar allt<br />
större roll för hur människor umgås.<br />
Medierna skapar gemenskap – radion gör<br />
sitt inträde på 30-talet och samlar folket<br />
i både krig och glädjeämnen. Tjugo år<br />
senare kommer tv:n och människor trängs<br />
tillsammans framför sändningarna.<br />
Tv-program som Hylands Hörna förenar<br />
hela svenska folket.<br />
Olika subkulturer, som till exempel<br />
punkare, hippies och hårdrockare skapas<br />
av ungdomarna. Människor får möjlighet<br />
att genom sina intressen hitta grupper och<br />
samhörigheter som passar en.<br />
Gemenskapen väljs för att spegla sin personlighet,<br />
människor skiljer ut sig från<br />
mängden genom att delta i smala sällskap.<br />
Via sin klädstil, musik och inredning kan<br />
man nu visa vilken grupp man tillhör.
Virtuell gemenskap<br />
Den fysiska platsen är inte längre lika<br />
viktig utan ersätts av en virtuell<br />
motsvarighet som till exempel Facebook.<br />
Även arbetsplatser byts i viss mån ut av en<br />
virtuell variant. Communitys och sociala<br />
medier gör det ännu lättare för människor<br />
att hitta grupper som delar ens intressen.<br />
Olika typer av spel förenar många över<br />
internet. Fenomen som nätdejting slår<br />
också igenom stort. I den virtuella världen<br />
kan människor vara mer anonyma och vågar<br />
också ta mer risker. Det blir lättare att söka<br />
sig till en gemenskap men samtidigt är den<br />
olik det fysiska umgänget med människor.<br />
2000-talet<br />
Gemenskap<br />
genom tiderna<br />
II<br />
<strong>GEM</strong> | 13
”Alla borde sjunga i kör”<br />
En kväll i veckan fylls stora salen i Park Folkets Hus i Älvsjö i<br />
Stockholm av höga toner och höga ambitioner. Det är tjejkören<br />
Stockholm Starlight som träffas för att sjunga – och<br />
de blir gladare och friskare på köpet.<br />
TEXT & FOTO: LOUISE LUNDGREN<br />
David Lindgrens melodifestivalhit ”Shout it<br />
out” strömmar ur högtalarna och ett glatt<br />
gäng kvinnor i blandade åldrar följer en koreografi<br />
till låten för att mjuka upp sina kroppar.<br />
När refrängens “so put your hands up to<br />
the sky, I wanna see you wave them high” spelas<br />
så inträffar precis det som David Lindgren<br />
sjunger om: Alla händer åker upp i luften. Energin<br />
flödar, redan från start.<br />
– Alla borde börja sjunga i kör, det är en<br />
sådan boost. Även om man är trött innan så<br />
tänker man efteråt: tänk om jag inte åkt hit!<br />
14 | <strong>GEM</strong><br />
Säger Anette Berggren, 39 år, och medlem i<br />
kören Stockholm Starlight.<br />
Kören har sjungit och dansat tillsammans<br />
i många år och leds av sångpedago-<br />
Intresset för<br />
kören har aldrig<br />
varit så stort.<br />
gen Jeanette Gellervik. Hon berättar att<br />
den här terminen har kören vuxit ordentligt<br />
och nu är de nästan 60 medlemmar.<br />
– Intresset för kören har aldig<br />
varit så stort som nu, säger hon.<br />
Tove Palmqvist, 43, är en av de nya medlemmarna.<br />
Hon ser inte sig själv som någon soloartist<br />
och därför passar körsång henne bra.<br />
– Jag tycker om att få sjunga, dansa och<br />
uppträda i grupp. Det är befriande att sjunga<br />
i kör.<br />
Men hon berättar också om att hon tvekade
inför hur orken skulle räcka till för körsång.<br />
– Jag har haft det jobbigt och varit hemma<br />
mycket under flera år. Innan jag började i kören<br />
undrade jag hur jag skulle orka, men jag<br />
orkar, säger hon.<br />
Nu har hon sjungit i kören under ett halvår.<br />
Hur många år Annette Berggren sjungit i<br />
kören minns hon inte men många är det, och<br />
kören ger henne mycket.<br />
– Man får alltid med sig lite friska baciller<br />
härifrån, säger hon.<br />
Och det har hon inte helt fel i. Forskning visar<br />
nämligen att körsång kan ha positiva effekter<br />
både fysiskt och psykiskt. Andnings- och<br />
röstövningar bidrar till bättre syretillförsel.<br />
Och när vi sjunger ökar utsöndringen av hormonet<br />
oxytocin. Det gör oss mer avslappnade<br />
och sociala samtidigt som det dämpar stress<br />
och ångest. Samma hormon utsöndras till exempel<br />
vid positiv fysisk beröring och kallas<br />
ibland för ”kärlekshormonet” just för att det<br />
påverkar vår vilja att skapa sociala relationer.<br />
Den sociala biten är en viktig del även för kören<br />
Stockholm Starlight. Anette Berggren säger<br />
att hon får ut både glädje och gemenskap<br />
av att sjunga i kör och lyfter fram att man tack<br />
vare körtillfällena faktiskt ses regelbundet.<br />
– Här träffas man ju varje vecka, det gör<br />
man inte med alla vänner. Även om det är<br />
nära vänner så kan det gå ett halvår utan att<br />
man ses.<br />
Under körens tre timmar långa repetition varvas<br />
goda skratt med fullkomlig fokus. Kören<br />
repar allt ifrån Rihannas hit ”Only Girl in the<br />
world” till traditionella ”Sankta Lucia”. Körmedlemmarnas<br />
ögon är koncentrerade och<br />
inlevelsen uppfriskande. Jeanette Gellervik<br />
är noga med att få sin kör både att se ut och<br />
att låta så som hon vill ha det.<br />
– Le! uppmanar hon sin kör i början av passet<br />
när rösterna värms upp. Och lite senare när<br />
de sjunger en låt de övat ett tag:<br />
Alla hjälps åt<br />
för att nå<br />
resultat.<br />
– Ja nu börjar det likna nåt! En gång till, ni<br />
måste bli mer exakta!<br />
Och kören ger sig på biten igen. För att bli<br />
mer exakta.<br />
– Alla hjälps åt för att nå resultat, säger<br />
Anette Berggren.<br />
Men träningen ger i slutändan något mycket<br />
mer än så. Något mer än exakthet. ■<br />
<strong>GEM</strong> | 15
Kollektivet<br />
Cigarrlådan<br />
Det är kväll i kollektivhuset<br />
Cigarrlådan i Hökarängen.<br />
Luciafirande och risgrynsgröt<br />
väntar alla medlemmar.<br />
För här är gemenskapen<br />
viktig.<br />
Text & Foto: Nora Sarii<br />
16 | <strong>GEM</strong><br />
Det är Lucia. I Kollektivhusets matsal firas det, och alla som vill får<br />
vara med, både vuxna och barn. Taklamporna släcks och in i matsalen<br />
tågar fem lucior, tre tomtar, en ren, två lussebullar, tre tärnor, en<br />
julgran, två stjärngossar, två pepparkakor och en liten spindelman<br />
med stora muskler. Med starka och vackra stämmor sjunger de olika<br />
Luciasånger. Bredvid mig lyfter någon en liten lucia över bordet för<br />
att hon ska få vara med i tåget i sista stund. Det är trångt och varmt<br />
men alla får plats. En av de som tittar på luciatåget är Aris Björk. Han<br />
är 18 år och har bott i Cigarrlåden i hela sitt liv. Han har glada minnen<br />
från sin uppväxt.<br />
– Vaknade jag tidigt på morgonen kunde jag bara plinga på hos en<br />
kompis och leka. Det har varit en trygghet att växa upp här. Att lära<br />
sig att lita på andra människor.<br />
– Jag skulle kunna tänka mig att bo i ett kollektivhus när jag flyttar<br />
hemifrån men inte i en storfamilj. Det kan kännas skönt att vara<br />
ifred ibland också.<br />
Hans familj står för maten denna Lucia. Det blev risgrynsgröt. My<br />
Björk rör i en stor kastrull, den tredje omgången ikväll. Hon vet inte<br />
riktigt hur många som bor i kollektivhuset men det bästa är matlagen<br />
enligt henne. Hon har bott i Cigarrlådan fram och tillbaka i många år.
Det är många som vill ha mat idag. Det hänger massor med ytterkläder<br />
på krokarna bredvid dörren i matsalen. Småbarn springer med sina<br />
mammor i hälarna. Det sitter folk i soffan och pratar och vid borden<br />
sitter de och äter. Vid ett av borden sitter Fredrik Cerha, 50 år. Han<br />
har bott här jättelänge, sedan juni 1993. Han har ljust hår i en hästsvans<br />
och glasögon som åker av och på. Han tycker att det bästa är<br />
att känna sig välkommen i en gemenskap. Han trivs väldigt bra och<br />
känner sig trygg. Umgänget är en viktig del.<br />
– Jag uppskattar det. Det här är min egen idylliserade bild av kollektivboende,<br />
med det känns som att vi som bor här överlag inte är<br />
intresserade av det materiella.<br />
”<br />
Man lär<br />
sig bygga<br />
förtroende<br />
”<br />
Tidigare fick medlemmarna bestämma vilka som skulle flytta in. Då<br />
blev det ofta en bekant eller en vän som fick den lediga lägenheten. De<br />
fick gå före i stockholmshems bostadskö. För några år sedan ändrades<br />
reglerna. Nu är det den som har stått i kö längst som får lägenheten.<br />
Medlemmarna har inte längre rätten att välja.<br />
När reglerna ändrades ville Fredrik att de skulle fortsätta att få bestämma<br />
själva. Han vill vara säker på att de som flyttar in verkligen<br />
är intresserade av att bo kollektivt.<br />
– Först var vi oroliga att kollektivhuset skulle lösas upp, säger Fredrik.<br />
Sedan visade det sig att det inte var några problem:<br />
– Vi bombarderar de som kommer på lägenhetsvisningarna med<br />
information om hur det är att bo i kollektivhus. Då brukar de bli avskräckta<br />
om de inte är intresserade.<br />
Finns det några dåliga sidor? Fredrik tänker länge. Sen säger han<br />
att han inte tycker att det finns några nackdelar med att bo i en gemenskap.<br />
– Jag ser inga nackdelar. Konflikter? Ja, det finns, men det är inget<br />
som inte går att hantera. Har man flyttat hit har man valt det, precis<br />
som när man väljer att gifta sig, säger Fredrik.<br />
Först efter 20 år behövdes en stadga för uteslutning. Det var efter att<br />
sju personer hade flyttat på grund av en jobbig person. Sedan flyttade<br />
den personen också och stadgan har inte använts en enda gång.<br />
Anledningen till att Fredrik har bott kvar så länge är trivseln och relationerna<br />
han byggt med sina grannar.<br />
– Om jag inte hade bott här kanske jag hade hunnit flytta sju gånger<br />
och inte haft någon av de här relationerna alls.<br />
Ju senare det blir på kvällen, desto glesare blir det i matsalen. Efter ett<br />
tag finns bara några eftersläntrare som skyndar sig att få lite mat. Alla<br />
barnfamiljer har snart dragit sig hem för att natta sina små. Några<br />
barn är fortfarande kvar, det är Moa Anderssons småsyskon. Deras<br />
föräldrar är med i matlaget men bor inte i huset. Moa är 20 år. För<br />
henne är kollektivhuset trevligt och tryggt. Hon bodde här som<br />
barn och har nu flyttat hit igen. Här bor det flera som hon känner.<br />
– Det är som att bo med massa kompisar, säger hon.<br />
Moa tycker att matlaget är fantastiskt. Det mindre bra är kollektivavgiften<br />
och helgstädningen. Hon var med i luciatåget och är<br />
nu den enda som sitter och äter medan Henke Bergbjörk börjar<br />
sätta upp stolarna på borden. Han bor här sedan länge. Henke<br />
tar fram sopborsten och sopar matsalsgolvet medan han berättar<br />
att det här kollektivhuset är uppbyggt av en grupp privatpersoner<br />
som tog initiativet till kollektivhusföreningen. Fastigheten<br />
är från 50-talet och var från början inte tänkt att bli ett<br />
kollektivhus. Det är skillnaden mellan Cigarrlådan och andra<br />
kollektivhus där hyresvärden från början har bestämt hur boendeformen<br />
ska vara.<br />
– Jag skulle säga att är det lite mer anarkistiskt här, säger<br />
Henke.<br />
Det här kollektivhuset har funnits i ungefär 25 år. Det finns 22<br />
lägenheter i huset och på bottenvåningen ligger matsalen och<br />
köket. Var femte vecka lagar varje familj middag. Matlaget har<br />
också andra medlemmar som inte bor i huset. Henke tycker att<br />
det är bra med nya medlemmar som kommer utifrån. Han gillar<br />
även att de har externa matlagsmedlemmar. Han skulle vilja<br />
ta in varannan utifrån. Det kan bli bättre stämning om nya bekantskaper<br />
stiftas hela tiden.<br />
– Det var mer konflikter förut, tycker Henke.<br />
Det är som<br />
att bo med<br />
massa kompisar<br />
”<br />
”<br />
Det har hänt att par flyttat på grund av att relationerna i huset<br />
orsakat svartsjuka. Utöver det har det inte varit några större problem<br />
med parförhållanden. Det har ofta hänt att det byts partner,<br />
på ett odramatiskt sätt.<br />
– Man lär sig bygga förtroende, säger han.<br />
– Det händer att jag får kommentaren: så skulle jag aldrig<br />
kunna bo, jag gillar att vara ensam. Men jag vet att det är lögn.<br />
Vi kan också vara ensamma om vi vill.<br />
Henke fortsätter med att moppa golvet. De flesta har gått hem<br />
efter middagen och Luciafirandet. Stolarna står på borden och<br />
mellan dem sitter Moa, Fredrik och några till. De håller Henke<br />
sällskap en stund till. ■<br />
<strong>GEM</strong> | 17
Det blir enklare<br />
tillsammans<br />
Klockan är kvart i sju, det är åtta grader kallt och snön på<br />
trottoaren är brun och moddig. Varje steg du tar skjuter dig<br />
tillbaka och ger motstånd. Det känns i vaderna och när du<br />
andas gör kylan ont i näsan.<br />
FOTO & TEXT: MADELEINE ROLLENHAGEN<br />
Trots vädret och mörkret står det sju personer på S:t Eriksgatan för<br />
att springa tillsammans. De joggar i grupp för att få sällskap och för<br />
att peppa varandra. De pratar medan de springer och har lärt känna<br />
varandra, somliga så pass bra att de kramas när de ses.<br />
Efter en uppvärmning med löpning i takt för att väcka kroppen<br />
kommer intervallträning. Från noll till hundra och ge allt de har, och<br />
det är nu gruppen är som viktigast. Deltagarna hejar och ropar, peppar<br />
varandra så som de inte klarar att göra om de var ute själva.<br />
Erika Meier Friberg har sprungit i grupp två gånger i veckan i tio år.<br />
Hon säger att löpträningen blir lättare med hjälp av gruppen.<br />
18 | <strong>GEM</strong><br />
– Du gör saker i grupp som du aldrig skulle göra själv. Som intervaller.<br />
I backar, säger hon och ler.<br />
Tomas Björklund började springa i grupp för fyra år sedan och är nu<br />
ledare för Friskis och Svettis gruppjogging. Han minns inte när han<br />
sprang själv senast för det gör han inte längre.<br />
– Det är mycket roligare att springa med andra. Du får en helt annan<br />
mängd endorfiner, säger han.<br />
Och det är syftet med joggingen i grupp. Alla presterar sitt bästa men<br />
det allra viktigaste är att ha roligt medan de rör på sig.
Gemenskapen kommer före träningsresultat. Många av deltagarna<br />
säger att de glömmer bort hur jobbigt det är att springa när de har<br />
sällskap. Så tänker i alla fall Andreas Dahlander, gruppjoggare sen<br />
några år tillbaka. Han säger att gruppen är en draghjälp, det blir lättare<br />
när man är fler och löpningen blir snabbare. Och den blir gjord<br />
om de springer i grupp säger ledaren Tomas Björklund.<br />
– Du kan inte sitta kvar i soffan och kolla på en serie till. Nu är<br />
klockan 17.45 och nu börjar det. Då måste du ge dig i väg.<br />
Flest är med och springer när våren kommer, sedan pausar de under<br />
semestern och ställer undan skorna för året när höstregnet piskar<br />
i ansiktet. Sen finns kärntruppen, de rutinerade, som springer året<br />
om. När det är som jävligast väder är de lättare passen tomma men<br />
de tuffare har fortfarande deltagare.<br />
Vem som helst kan vara med och springa, det finns olika nivåer<br />
och sträckor och det blir aldrig samma runda så att tröttna blir svårt.<br />
– Det som kan bli negativt med att träna i grupp är att det finns<br />
en chans till att bli för hetsad säger Tomas Björklund. Att det blir<br />
för peppat och deltagaren tar ut sig för mycket. Då blir det inte roligt<br />
som det ska vara. Men det beror på hur man fungerar som person<br />
i grupp och hur man kan hantera grupptryck. Man får lyssna på sin<br />
egen kropp och lära sig sina egna gränser.<br />
Andreas Dahlander springer två eller tre gånger i veckan. Han säger<br />
att det har blivit som att träffa sina kompisar efter jobbet och kommer<br />
fortsätta att springa i grupp. Både för träningen skull som blir mer varierad<br />
med fartlekar och nya rundor och för den sociala bitens skull.<br />
Men i kväll var det jobbigt, kompisarna lirade med men underlaget<br />
var emot gruppen.<br />
– Det var kämpigt, snön gjorde det jobbigt, säger Andreas Dahlander<br />
utan att se vidare ansträngd ut i mina ögon.<br />
Under stretchen pratas och skrattas det. Stämningen är avslappnad<br />
och de pratar igenom rundan och att de flesta ska åka bort över helgen.<br />
De ser inte så trötta ut, milen de precis sprungit verkar inte ha varit<br />
lika jobbig som de säger att den var.<br />
Det enda som skulle få en jogginggrupp inställd är om ledaren blir<br />
sjuk och ingen annan kan hoppa in. Eller om det inte kommer några<br />
deltagare. Men det händer inte. ■<br />
<strong>GEM</strong> | 19
20 | <strong>GEM</strong><br />
Mer än<br />
bara<br />
samba<br />
En dans är inte alltid bara en dans, ibland kan den vara mycket mer.<br />
För grundarna till Alegría do Samba handlar det även om kultur,<br />
vänskap och tillhörighet. För dem är samban en livsstil.<br />
Text & Foto: Emelie Stenqvist
<strong>GEM</strong> | 21
ONSDAGSKVÄLL PÅ FRYSHUSET i Stockholm och<br />
aktiviteterna är i full gång. I den stora idrottshallen<br />
spelas det basket och i skejtparken rullar brädorna.<br />
Två våningar ner hittar vi danssalarna. Till en början<br />
verkar det alldeles för tyst för att någon ska vara här<br />
nere, men sedan hörs röster på avstånd. Längst bort<br />
i korridoren står en dörr på glänt. Vi går in. Ett tiotal<br />
tjejer står i klungor och småpratar.<br />
– Det är ju lite kallt här idag. Nu får vi se till att jobba<br />
ordentligt tjejer, så vi värmer upp stället, säger instruktören<br />
Wendy och trycker på play.<br />
Ljudet av trummor växer fram och sambarytmerna<br />
strömmar ur högtalarna. Tjejerna sprider snabbt ut sig<br />
i salen och tar plats framför spegeln. Danspasset har<br />
börjat.<br />
Alegría do Samba är en showgrupp och sambaskola<br />
som har funnits i sex år, men egentligen började deras<br />
historia långt innan dess. Med ett gäng tonårstjejer<br />
och ett gemensamt intresse, dans. Systrarna Wendy<br />
och Gioreley Rios Alarcón, grundarna till gruppen,<br />
hade alltid gillat att dansa men aldrig gått någon kurs.<br />
När de var 16 år råkade de av en slump hamna på en<br />
prova-på-klass i karnevalsamba och de fastnade direkt<br />
22 | <strong>GEM</strong><br />
>>Deltagarna<br />
börjar rota<br />
i sina väskor<br />
som ligger<br />
utspridda<br />
längs rummets<br />
väggar.<br />
Fram kommer<br />
klackarna i<br />
alla möjliga<br />
färger.
t v. Tjejerna från Alegría do<br />
Samba på Notting Hill Karnevalen<br />
2012.<br />
t h. Under träningspasset<br />
med Wendy varvas musik<br />
och dans med skämt och<br />
skratt.<br />
att få i sig några klunkar vatten. Temperaturen i salen<br />
har definitivt höjts och fönsterrutorna har börjat imma<br />
igen, att det är snö och minusgrader utomhus är inget<br />
man tänker på. Man skulle snarare kunna tro att vi befinner<br />
oss i sambans ursprungsland, Brasilien.<br />
Det var på 1800-talet som dansen grundades i delstaten<br />
Bahia. Karnevalsamban i sin tur, kom till i Rio de<br />
Janeiro på 1920-talet, samtidigt som de första sambaskolorna<br />
bildades i Rios förorter. Sambaskolorna<br />
har sedan dess haft en viktig roll, både för dansen<br />
och för samhället. De är nämligen ofta politiskt engagerade<br />
och arrangerar aktiviteter för de boende i<br />
området. Något som enligt Gioreley bidrar till en viss<br />
mentalitet som genomsyrar hela sambakulturen.<br />
– Skolorna skapar en gemenskap och får folk att känna<br />
en tillhörighet. Man representerar sin skola och<br />
sitt område, säger hon.<br />
– Det är också en del av vår filosofi, vi vill att de som<br />
dansar med oss ska känna att de tillhör Alegría do<br />
Samba. Att de är Alegría, säger Wendy.<br />
En viktig händelse inom karnevalsamban är, som man<br />
nog kan lista ut på namnet, karnevalen. För flera av tjejerna<br />
i gruppen är målet med deras dans att få komma<br />
till Rio de Janeiro och dansa i karnevaltåget. Wendy och<br />
Gioreley berättar att de tillfällen då de har deltagit i en<br />
karneval har haft en speciell effekt på gruppen.<br />
– Gemenskapen har blivit mycket bättre, det har nog<br />
att göra med att man har kämpat tillsammans, säger<br />
Gioreley.<br />
De tror också att det faktum att man reser iväg tillsammans<br />
och upplever något ihop bidrar till den förstärkta<br />
gruppsamhörigheten.<br />
– Karnevalen gör att man binder relationer till varandra,<br />
det handlar helt enkelt om vänskap, säger<br />
Wendy.<br />
Karolina<br />
fastnade för samban<br />
För några år sedan åkte Karolina Finskas med familjen till Brasilien.<br />
Där fick hon upp ögonen för något nytt, samba.<br />
– En kväll gick vi på ett uppträdande och det enda jag kunde tänka<br />
när jag såg dem dansa var ”shit, det här måste jag lära mig”, säger<br />
hon.<br />
Nu har Karolina dansat karnevalsamba i två terminer. Hon har<br />
också testat dancehall, reggaeton och bachata. Oavsett vilken dans<br />
hon har gått på tycker hon att de har bidragit till en känsla av tillhörighet.<br />
– Det är många som börjar på danskurser själva, och då skapar intresset<br />
en gemenskap med de andra.<br />
Precis som Wendy och Gioreley tycker hon att samban blir en livsstil.<br />
– Det är så mycket runt omkring. Samba är inte bara en dans.<br />
<strong>GEM</strong> | 23
ATT JAGA I FLOCK<br />
Vinter betyder inte bara snö och minusgrader, utan även jaktsäsong. Jakt<br />
ses traditionellt sett som en sport som utövas i grupp, där gemenskapen<br />
inom gänget ofta är stark. På passet står man ensam och väntar på djuren,<br />
men i kaffepauserna och under luncher snackas det friskt och humöret är<br />
på topp. Vår reporter följde med på jakt i ett decembervitt Sörmland.<br />
TEXT OCH FOTO: LOUISE WACHTMEISTER<br />
24 | <strong>GEM</strong>
Ovan till höger: Johan står redo med laddad<br />
bössa. Nu är det bara att vänta på att djuren<br />
ska dyka upp.<br />
Till höger: Klockan är tio och det är dags för<br />
dagens första kaffepaus. Karin och Calle tar för<br />
sig av den värmande drycken. De orangea detaljerna<br />
är obligatoriska i skogen under jakten,<br />
säkerheten går alltid först.<br />
<strong>GEM</strong> | 25
26 | <strong>GEM</strong><br />
Vänster: Nöjda miner<br />
hos dagens jaktvärd<br />
Johan.<br />
Motsatt sida: Johan<br />
släpar på en nyskjuten<br />
hjort.<br />
Motsatt sida, nedan:<br />
Det sista som sker på<br />
dagen är jaktparaden.<br />
Där hedras djuren som<br />
fällts under dagen och<br />
jägare och hundförare<br />
tackar varandra.
Jakt handlar inte bara<br />
om att stå och skjuta<br />
djur. Det handlar om<br />
gemenskapen, om att<br />
dela ett intresse och att<br />
få utöva det tillsammans<br />
med sina kompisar.<br />
Och middagarna är<br />
ju väldigt roliga också.<br />
- Claes<br />
”<br />
”<br />
<strong>GEM</strong> | 27
Hur kommer några killar från åttan in på niornas fest? De<br />
bildar såklart ett band och spelar på festen! Så började allt<br />
för killarna i Håll Käften. Sångaren Fredrik Du Reitz berättar<br />
med värme i rösten om bandet som har spelat tillsammans<br />
sedan 2004, men också om sitt hemliga intresse.<br />
TEXT OCH FOTO : LOUISE WACHTMEISTERR<br />
Bara namnet Håll Käften gör att nyfikenheten ökar och många undrar<br />
vad det egentligen är för band. Svaret är enkelt, fem killar som alla älskar<br />
musik så mycket att de spelar tillsammans. Namnet Håll Käften?<br />
Det är så dåligt så alla minns det, och därför perfekt, menar Fredrik.<br />
Fredrik du Rietz, Eric Lillieforss, Jacob Douglas samt bröderna Hugo<br />
Johansson och Anton Johansson, har Håll Käften som hobbyprojekt.<br />
De spelar när de känner för det, helt enkelt. Själva grejen med bandet,<br />
berättar Fredrik, är att det är så avslappnat och otvunget.<br />
– Vi spelar aldrig efter tvång eller när vi inte har lust. Det är ett fritidsintresse<br />
på samma sätt som fotboll eller schack, menar han.<br />
Från den där första spelningen i åttan har de haft så roligt att allt bara<br />
har rullat på. Nu har de lyckats bli så etablerade som coverband att de<br />
kan välja mellan vilka spelningar de vill göra och inte.<br />
– Vi är ganska mycket rockstar för att vara ett coverband. Vi står<br />
inte och bara plinkar och sjunger mesigt, vi ger publiken lite mer, säger<br />
Fredrik.<br />
28 | <strong>GEM</strong><br />
MOT SAMMA MÅL<br />
Innan spelningarna försöker killarna träffas en eller två gånger för att<br />
se till att allt fortfarande stämmer i spelandet. De låtar som bandet spelar<br />
är allt från gamla Abba- låtar till den senaste från Rihanna eller U2.<br />
Ett brett utbud som tilltalar den mest blandade publik. Högsäsong för<br />
Håll Käften är sommaren, då spelar de ofta ute i Stockholms skärgård.<br />
– Vi är väl ett lyckat skärgårdscoverband, skrattar Fredrik.<br />
Eftersom alla killarna jobbar eller pluggar på olika håll, ses de mest i<br />
musikens spår.<br />
– Alla fem har lika starka viljor, och ingen av oss fungerar som given<br />
ledare. Enkla beslut kan ta väldigt lång tid att fatta när vi alla vill vara<br />
med och bestämma. Ses vi på fest är det lätt att vi står tillsammans<br />
hela kvällen och snackar. Det kan ju ibland bli trist för andra däremot.<br />
Att det finns fördelar och nackdelar att spela i band är självklart, menar<br />
Fredrik. Bland nackdelarna finns att man alltid måste övertyga resten<br />
av gänget om att just sin idé är den bästa idén. Och att andra vän-
ner ibland hamnar utanför den självklara gemenskapen som killarna<br />
i bandet delar. Fördelarna är däremot fler, de kan alltid bolla idéer med<br />
varandra. Och gemenskapen i bandet får man inte solo, menar Fredrik.<br />
– Gemenskap för mig är känslan av att ha ett gemensamt mål men<br />
någon eller några, att vi tillsammans strävar mot samma sak. Vi brinner<br />
för samma saker, säger han med eftertryck.<br />
En annan favorithobby, som han delar med bandmedlemmen Jacob<br />
Douglas, är kyrkor. Favoriterna är domkyrkorna i Lund och Uppsala,<br />
men även ”hemmakyrkan” i Saltsjöbaden. En rockstjärna med intresse<br />
för kyrkor alltså.<br />
FREDRIK DU REITZ UNDER EN HÅLL KÄFTEN-SPELNING FÖR STUDENTER I UPPSALA<br />
– De är så otroligt mäktiga. Främst är det väl arkitekturen, men<br />
också intrycket de ger.<br />
När Fredrik ska ge tips på hur man skapar gemenskap med andra är<br />
just det gemensamma målet och syftet som är det viktiga. Andra tips<br />
för att skaffa kompisar och en delad gemenskap är att vara snäll, öppen,<br />
inte prata hål i den andres öron. Men det viktigaste av allt är att<br />
lyssna, det är folk för dåliga på, tycker han. ■<br />
<strong>GEM</strong> | 29
MER ÄN HÄLFTEN av alla svenskar har idag<br />
ett Facebook-konto och antalet användare<br />
växer ständigt. De människor som väljer<br />
att ställa sig utanför Facebook tvingas ofta<br />
förklara varför de inte finns på hemsidan.<br />
Anna Lindberg, 22 år, har aldrig varit inne<br />
på Facebook och hon får gång på gång höra<br />
av vänner och bekanta att hon borde skaffa<br />
ett konto.<br />
– Jag fick en gång höra att om du inte finns<br />
på Facebook så är det ju som att du inte finns<br />
alls, säger Anna Lindberg.<br />
30 | <strong>GEM</strong><br />
Finns du inte på Facebo<br />
Att inte finnas på Facebook kan vara tufft i dagens digitala samhälle.<br />
Du blir inte bjuden på festen du inte visste existerade. Du kanske<br />
missar att en av dina vänner förlovat sig eller svaret på den där<br />
svåra tentafrågan du slitit med hela helgen.<br />
JENNIE ÅKESSON<br />
ILLUATRATION: JESSICA NEJMAN<br />
TYSKA TIDNINGEN Der Tagesspiegel har till<br />
och med gått så långt att tidningen publicerat<br />
en artikel om att man kan vara psykopat<br />
om man inte finns på Facebook. Eftersom<br />
massmördare som Anders Behring Breivik<br />
inte hade ett konto så menar forskare i artikeln<br />
att de människorna har något att dölja.<br />
Men att anses som massmördare om man<br />
inte finns på Facebook är inget Anna Lindberg<br />
tänker på. Hon känner dock ibland att<br />
hon borde skaffa ett Facebook-konto, av anledningen<br />
att inte hamna utanför.<br />
– De gånger jag har känt att jag borde skaffa<br />
det är när vänner i skolan haft diskussioner på<br />
Facebook om tentafrågor som jag då har missat,<br />
eller de gånger när jag inte blivit bjuden<br />
på fest på grund av att jag inte har ett konto,<br />
säger Anna Lindberg.<br />
ANNA LINDBERG har aldrig känt att Facebook<br />
är något för henne. Hon tycker att många<br />
målar upp en falsk fasad om hur bra och<br />
roliga liv de har. Hon anser även att många<br />
lever sitt liv genom Facebook och att det har<br />
blivit en hets att hela tiden uppdatera och att<br />
man då glömmer bort att leva på riktigt.
ok så finns du inte alls<br />
NINA JANSDOTTER, beteendevetare och författare<br />
till boken Framgång med Facebook tror<br />
att det är aktiviteten på Facebook som folk<br />
dras till och kontakten med andra.<br />
– Säg att du går förbi en bar som är tom och<br />
bredvid ligger en annan bar som är full av folk.<br />
Du går in på den med folk för där inne finns<br />
möjligheterna, säger Nina Jansdotter.<br />
Hon ser Facebook som en möjlighet till nätverkande<br />
i och med att man kan få kontakt<br />
med människor över hela världen utan att<br />
behöva röra sig fysiskt. Hon anser att det är<br />
en fördel när man exempelvis söker jobb.<br />
– Har man inte Facebook så tycker jag att<br />
man missar en del av sin samtid och jag tror<br />
absolut att det kan leda till utanförskap. Ett<br />
exempel är om någon på jobbet har lagt upp<br />
en bild som kollegorna diskuterar och man<br />
själv inte är delaktig i samtalet eftersom man<br />
inte vet vad de pratar om, säger hon.<br />
EFTER TRE ÅR på Facebook tog Daniel Keränen,<br />
22 år, tog bort sitt konto. Han kände att<br />
han inte hade någon nytta av det längre och<br />
om han vill nå sina vänner så använder han<br />
telefonen.<br />
– Facebook är inte som det brukade vara.<br />
Det var enklare förut och nu vill folk bara ha<br />
”likes” och kommentarer på sina uppdateringar,<br />
säger Daniel Keränen.<br />
Han känner idag ingen press på att aktivera<br />
sitt konto igen och han säger att han inte<br />
känner sig utstött. Men han erkänner ändå att<br />
han inte blivit bjuden på fest på grund av att<br />
han inte är aktiv på sidan längre. Dessutom<br />
får han reda på händelser senare än de som<br />
har ett konto.<br />
– Till exempel om någon har förlovat sig så<br />
får jag reda på det senare, men jag hänger ändå<br />
med eftersom att andra som har Facebook säger<br />
det till mig, säger han.<br />
ÄVEN FAST Anna Lindberg inte har Facebook<br />
själv så förstår hon varför mer än hälften av<br />
Sveriges befolkning skaffat ett konto. Hon<br />
tror att den lätta kontakten med vänner<br />
och familj som bor i andra städer är en stor<br />
anledning till varför så många väljer att gå<br />
med.<br />
– Men man borde inte bli ifrågasatt eller<br />
diskriminerad bara för att man inte har Facebook,<br />
säger hon. ■<br />
ILLUSTRATION: JESSICA NEJMAN<br />
FACEBOOK-GRUPP<br />
SOM STÖD<br />
ATT SÖKA STÖD på Facebook är inte ovanligt. Det finns någon grupp för alla. En<br />
av många grupper är ”Föräldrar till barn med diabetes typ 1” som är en stödgrupp<br />
till familjer som har barn med diabetes. Gruppen startades för tre år<br />
sedan och har idag närmare 720 medlemmar som dagligen byter information<br />
och delar erfarenheter med andra i samma situation. Det kan vara diskussioner<br />
och frågor som har att göra med insulinbehandlingar eller helt enkelt hur<br />
det är att ha barn som tvingas leva med diabetes. Genom evenemang och träffar<br />
med korvgrillning och brännboll så får även barnen med insulinpumpar<br />
och insulinpennor träffas. I gruppens kommentarsfält finns frågor som ”Ni<br />
som inte har pump hur många gånger tar ert barn insulin?” och ” Hur reagerar<br />
era barn när dem har högt blodsocker?”. Ingen fråga är dum för att ställas. ■<br />
JENNIE ÅKESSON<br />
<strong>GEM</strong> | 31
Natten<br />
ingenting<br />
utan<br />
besökarna<br />
32 | <strong>GEM</strong>
Kön ringlar sig lång längs grusgången ner till Färgfabriken<br />
och tryckarklubben Natten. Trots en bitande kyla är de,<br />
som väntar på att bli insläppta, lättklädda utan att frysa.<br />
Linnea Hermansson är en av de lyckliga som köpt förköpsbiljett.<br />
– Förra gången stod vi i kö ganska länge. Så den här<br />
gången har vi köpt biljetter i god tid, säger hon.<br />
Inne är det däremot varmt och svettigt. Ett lila sken<br />
lyser upp dansgolvet. Det är tonårsdisco utan tonåringar,<br />
folk mellan tjugo och fyrtio dricker öl, dansar<br />
tryckare och hånglar. Och sjunger allsång.<br />
– Jag älskar Prince och måste höra Purple Rain innan<br />
jag går hem i kväll, säger Andreas Eriksson som hänger<br />
i baren och beställer skumpa och fyra glas.<br />
Stämningen når sin kulmen när rökmaskinen gör sitt<br />
karaktäristiska puttrande ljud och blåser ut dammig<br />
rök på det euforiska dansgolvet. Vid dj-båset står Göran<br />
Lagerberg tillsammans med Jens Sjögren. De ser lyckliga<br />
ut, sträcker ut armarna i luften och kramar om sina<br />
kompisar som kommit fram för att hälsa.<br />
När jag träffar Göran Lagerberg på hans kontor på<br />
Kungsholmen är han fortfarande lika glad. Till vardags<br />
är han producent på produktionsbolaget Team Tony och<br />
en van arrangör. Han berättar, utan att jag frågat, att<br />
han älskar Excel.<br />
Jens var nybliven singel efter ett ungefär femton år<br />
långt förhållande och Göran var bara allmänt ensam,<br />
när de upptäckte att de båda gillade ballader och klubben<br />
Natten föddes.<br />
– Vi åkte en del bil och upptäckte att vi båda två var<br />
på radion och snurrade fram Lugna Favoriter.<br />
Efter en del snack om hur melankoliska, tidlösa och<br />
fantastiska ballader är tog de beslutet att testa att spela<br />
den typen av musik ute.<br />
– Vilket var lite konstigt. Vi kunde inte bara behålla<br />
det för oss själva och tycka det var lite mysigt, utan vi<br />
ville genast göra det till något allmänt.<br />
Redan vid den första spelningen på restaurangen Landet,<br />
för fyra år sedan, förstod de att det fanns en efterfrågan.<br />
Besökarna flockades vid rökrutan på gården<br />
där de riggat upp sitt bås under ett tält. Efter det har<br />
det rullat på.<br />
– Jag tror att det saknades något som får vara lite<br />
pretentiöst och på allvar. Och att alla som kommer dit<br />
känner att de bidrar med något. Natten är ingenting<br />
utan besökarna. En orsak till framgångssagan är att det<br />
aldrig har funnits någon ironi i Natten.<br />
Allt är baserat på kärleken till ballader och stämningen<br />
som musiken ger, fortsätter Göran. Chansen att träffa<br />
någon att vara nära på dansgolvet är stor. Annars kan<br />
det ju vara lite konstigt att stå och hångla. Men på Natten<br />
har det blivit okej.<br />
Det finns många historier om par som träffats på Natten.<br />
Göran träffade sin flickvän på Natten, i förrgår firade<br />
de 28 månader och det ryktas även om ett Nattenbarn.<br />
– Jag gillar historien om vaktmästaren på Färgfabriken<br />
bäst. Han hjälpte oss att sätta upp några ljus första<br />
gången och hängde kvar, det var inte ens tänkt att han<br />
skulle gå, men träffade en kvinna och nu är de gifta.<br />
Ovanför dj-båset hänger discokulor i grupper, när de<br />
sakta cirkulerar, glittrar deras speglande ljus av sig på<br />
en grupp skäggbevuxna män. De sjunger alla med till<br />
Orups ”Som isarna när det blir vår”. Det syns att man<br />
får vara den man är, utan några kompromisser.<br />
– Jag slappnar av här. Det är en helt annan upplevelse,<br />
än jag får när jag går ut på andra klubbar i Stockholm,<br />
det är en sådan jävla stämning, säger Linnea Hermansson.<br />
TEXT & FOTO: HANNE-LI LUNDMARK<br />
<strong>GEM</strong> | 33
Utan att vi ens vet<br />
om det, kan vi ibland<br />
klä oss liknande de<br />
som vi umgås med.<br />
Gemenskapen finns<br />
där, en underliggande<br />
orsak som gör<br />
att vi dras till människor<br />
som tycker,<br />
tänker och ser lika ut<br />
som vi gör, eller helt<br />
enkelt de som är helt<br />
olik oss själva.<br />
<strong>GEM</strong>. gick ut på<br />
stan för att fråga<br />
människor om det<br />
finns andra bakomliggande<br />
orsaker än<br />
personlig smak till<br />
varför de klär sig<br />
som de gör.<br />
Text: Jessica Nejman<br />
Foto: Nora Saari<br />
34 | <strong>GEM</strong><br />
Klädstilen som<br />
Oliver<br />
19 år<br />
– Jag tar på mig kläder som jag trivs i,<br />
lite bohemiskt. Jag är säkert med i någon<br />
subkultur, men det associerar jag<br />
mig inte med. Jag inspireras av Indien.<br />
Byxorna är från Nepal. Palestinasjalen<br />
har jag inte tänkt så mycket på. Den passar<br />
till det mesta. Jag känner mig som en<br />
mysfarbror.<br />
– Jag skiljer mig nog i min klädstil<br />
från mina vänner. Men man kan beskriva<br />
vår stil som mer alternativ. Så,<br />
det klart att jag känner gemenskap med<br />
dem som jag umgås med. Vi har samma<br />
värderingar, och det syns nog genom<br />
vår gemensamma stil.<br />
Karin<br />
50 år<br />
– Jag följer med i trenderna och klär mig<br />
för det mesta i nya stilar. Jag gillar starka<br />
färger och mönster. Jag tror nog att<br />
de jag umgås med har samma klädintresse<br />
som jag.<br />
– Jag är psykolog och ur den synvinkeln<br />
tycker jag att det är viktigt att man<br />
klär sig fint, umgås och går ut och träffar<br />
människor. Man ska ta vara på livet.<br />
– Det är viktigt med snygga kläder.<br />
Man uttrycker sig genom dem. Jag och<br />
min son har ett gemensamt intresse för<br />
mode. Han är en stor stilvägledare för<br />
mig.
en gemenskap<br />
Robin<br />
26 år<br />
– Det är faktiskt mina jobbyxor som jag<br />
har på mig. Jag tyckte att de var lite juliga<br />
och passade nu. Skjortan har jag köpt<br />
i en second handbutik Det finns inte så<br />
mycket tanke bakom det, mest att det<br />
är vackert.<br />
– De flesta kläder som jag har är kläder<br />
som mina vänner har rensat ut ur<br />
sina garderober. Det är onödigt att köpa<br />
nya kläder. Det är inte heller miljövänligt.<br />
– Om jag tänker efter så är vi nog<br />
ganska lika, de som jag umgås med. Vi<br />
tänker nog alla på ett miljövänligt sett,<br />
men annars är vi nog ändå rätt olika,<br />
även om stilarna i sig har ett miljötänk<br />
bakom sig.<br />
Sara 27 år &<br />
Lina 25 år<br />
– Det är vår mamma som har virkat<br />
våra vantar, jag har själv stickat min<br />
mössa, säger Sara. Jag köper inte kläder<br />
så ofta, det gör inte någon av oss, men<br />
jag kan lägga mer pengar på något som<br />
jag vet kommer att hålla ett tag.<br />
– Kappan är det största köpet som<br />
jag gjort för vintern. Annars köper jag<br />
mycket second hand, det känns onödigt<br />
att köpa nya kläder ibland, säger Lina.<br />
De som vi umgås med har också ett slags<br />
miljötänk bakom sin stil. Kläder är inte<br />
så viktigt.<br />
– Jag tror att man vill skapa sig en<br />
egen stil, och tro att man är unik, men å<br />
andra sidan är det nog svårt att inte följa<br />
trenderna, det gör man nog omedvetet,<br />
säger Lina.<br />
Sten<br />
55 år<br />
– Jag har på mig en studentoverall från<br />
Tekniska <strong>högskola</strong>n. Den orangea färgen<br />
står för teknisk fysik. Mössan är en<br />
KTH mössa. Det används som en identifikationsgrej.<br />
Man ser på en gång vem<br />
personen är genom att kolla på studentoverallen.<br />
Och visst, det är en gemenskap<br />
i sig, studentkulturen.<br />
– Jag har på mig det här för att jag säljer<br />
kårtidningen Blandaren idag. Så att<br />
folk tydligt ska se vad det är jag gör. Jag<br />
är en förtidspensionerad student, så det<br />
ligger mycket mening i den här overallen<br />
för mig. Den är också väldigt praktisk,<br />
lätt att tvätta.<br />
<strong>GEM</strong> | 35
36 | <strong>GEM</strong><br />
Krönika<br />
Det där med<br />
gemenskap<br />
Vi vill hålla ihop, vi människor. Visst har<br />
man hört det åtminstone en gång någonstans?<br />
Att vi är flockdjur. Vi mår bättre när<br />
vi känner att vi hör hemma någonstans. Gemenskap.<br />
Men vill vi alltid hålla ihop?<br />
Idag finns det alla sorters botemedel för<br />
den som tror sig ha något fel, är udda. Man<br />
kan träna tillsammans, eller kanske hänga<br />
med mormor och hennes vänner när den<br />
kvällsliga stickningen kör igång. Det spelar<br />
egentligen inte så stor roll vad det är vi gör,<br />
bara vi gör det med någon.<br />
DET ÄR JÄKLIGT kul ändå, att göra något<br />
med andra. Till exempel att träna i grupp,<br />
höra musiken fylla upp rummet, adrenalinet<br />
pumpa, kämpa tillsammans. Jo, det gillar<br />
jag.<br />
Men ibland när jag sitter där, hopkurad i<br />
sängen en fredagskväll kan jag undra: ”Jag<br />
måste ha något fel, nu är det fredag, här sitter<br />
jag, själv, med glass och repriser av tonnårsserien<br />
Gossip Girl, och är faktiskt ganska<br />
nöjd.”<br />
Något som ska ha en positiv effekt, kan<br />
få en negativ. Stressen, stressen av att inte<br />
vara med, ha koll, bli inbjuden till den där<br />
parmiddagen, eller justja, du är ju singel,<br />
minns du?<br />
INSTAGRAM, Facebook, Twitter. Nä, ibland<br />
kan jag vara nöjd, men ibland känner<br />
jag det lilla svarta komma krypande, det<br />
lilla svarta stressmolnet. Varför är jag inte<br />
med och sjunger i kör? Varför är inte jag<br />
också med i bokcirkeln? Och varför satt den<br />
där snubben på bussen och kollade på mig<br />
sådär konstigt? Vet han? Vet han att jag inte<br />
alltid är värsta partypinglan som är med på<br />
allt, hela tiden? Tråkig.<br />
KULTUR. JO, det är en hel gemenskap bara<br />
i sig. Man kanske klär sig lika, ber till samma<br />
gud, går på samma teaterföreställningar<br />
och älskar samma författare. Här i Sverige<br />
äter vi köttbullar, för det är svenskt och vi<br />
är svenskar. Eller vänta lite...?<br />
Men vad händer om man inte gör det?<br />
Diggar samma gud? Inget såklart. Jorden<br />
finns fortfarande kvar imorgon. Men vad är<br />
det då som lockar? Varför blir vissa skejtare,<br />
medan andra kör rockabilly? Ingen vet. Vi<br />
bara dras till varandra.<br />
NEJ, BITTER är jag inte. Jag är bara nöjd.<br />
Tillfreds med mitt eget sällskap. Vilket alla<br />
borde vara. Pröva att vara ensam hemma<br />
först, orka med dig själv, sen, sen kan du rivstarta<br />
dagen med poweryoga, körgruppen<br />
eller kanske lite stickning efter lunch. Mys.<br />
Visst kan jag verkligen njuta av samhörighet,<br />
glädjen av gemenskap och hemliga<br />
medlemsgrupper på Facebook. Men vissa<br />
fredagar vill jag bara sitta där i sängen, själv,<br />
med glass och repriser av Gossip Girl. Det<br />
är också ok.<br />
JESSICA NEJMAN
i nästa <strong>GEM</strong>.<br />
Stor intervju med<br />
KEN RING<br />
om gemenskapens<br />
onda och goda<br />
Kvalitet<br />
eller<br />
Kvantitet?<br />
Hur spenderar vi vår tid tillsammans på bästa sätt?<br />
KONSTEN<br />
ATT<br />
VARA<br />
TVÅ<br />
Foto: Louise Lundgren<br />
REDAKTIONEN<br />
TESTAR SÄLLSKAPSSPEL<br />
Foto: Louise Lundgren<br />
Foto: Louise Lundgren<br />
<strong>GEM</strong> | 37
38 | <strong>GEM</strong><br />
Foto: Jennie Åkesson