Text och fotografier av Sven Rosborn - Pilemedia
Text och fotografier av Sven Rosborn - Pilemedia
Text och fotografier av Sven Rosborn - Pilemedia
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Liksom på Lyngsjöfunten<br />
har konstnären till Löderupsfonten<br />
i Skåne återgett en<br />
historisk händelse med religiös<br />
betydelse. På cup-pans sidor<br />
ses ngra motiv över hur den<br />
norske kungen Olof år 1030<br />
möter martyrdöden.<br />
träda in om föräldrarna dog. Det var givetvis bra att ha många<br />
faddrar. I Dalarna var det under medeltiden bruk att, om det var<br />
ett ”svenbarn”, välja två män <strong>och</strong> en kvinna, eller, om det var ett<br />
”möbarn”, utse två kvinnor <strong>och</strong> en man.<br />
Av våra i dag bevarade konsthistoriska föremål har dopfuntarna<br />
<strong>av</strong> sten en alldeles speciell status. Utan dessa jättelika vattenämbar<br />
skulle vår tidiga nordiska konsthistoria varit tämligen<br />
tunn. Och ändå står dopfuntarna gärna lite i skymundan längst<br />
fram till vänster i långhuset – intryckta i ett hörn. Så var det inte<br />
förr. Dopfunten hade sin plats längst bak i kyrkan, nära den norra<br />
<strong>och</strong> södra ingången. Det odöpta barnet i sin egenskap <strong>av</strong> hedning<br />
skulle nämligen inte få komma alltför långt in i kyrkan. Dopet var,<br />
<strong>och</strong> är, ett <strong>av</strong> de heliga sakramenten <strong>och</strong> därför blev dopfunten en<br />
viktig symbol i liturgin. Med stor sannolikhet stod många funtar<br />
på uppmurade, höga piedestaler; väl synlig för alla. Det måste de<br />
ha gjort, om man får döma <strong>av</strong> de bilder som återges på funtarnas<br />
utsidor. Dessa sitter inte bara på själva de lodräta sidorna utan<br />
även på den s.k. ”cuppans” sluttande underdel. Om man ska ha<br />
en rimlig chans att se bilderna måste helt enkelt funtarna ha varit<br />
högt placerade.<br />
Många gånger har jag haft anledning att djupt förgrymmas över<br />
bristen på historisk känsla när det gäller våra dopfuntar. Jag menar<br />
här dels den låga placeringen, dels funtarnas placering i ett hörn<br />
eller mot en vägg. Ta bara exemplet med funten i Löderup i Skåne.<br />
Den räknas in bland de dopfuntar i Skåne <strong>och</strong> på Gotland som anses<br />
vara bland de äldsta <strong>och</strong> konstnärligt värdefullaste som vi har<br />
kvar. En anonym stenmästare skapade den på 1100-talet. Mannen<br />
har fått namnet magister Majestatis <strong>och</strong> han arbetade också med<br />
dopfuntar på Gotland. På cuppans undersida finns några scener<br />
uthuggna som skulle få vilken norrman som helst att känna stolthet.<br />
Här har den anonyme stenhuggaren nämligen återgivit den<br />
norske kungen Olof den heliges sista stunder på jorden; kungen<br />
som år 1030 stupade i slaget vid Stikklastad nära Trondheim. För-<br />
98 99