Text och fotografier av Sven Rosborn - Pilemedia
Text och fotografier av Sven Rosborn - Pilemedia
Text och fotografier av Sven Rosborn - Pilemedia
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Ofta finns det vackra <strong>och</strong> stora timglas uppsatta på predikstolarna.<br />
Sanden i dessa antika tingestar måste vara Sveriges mest<br />
uttittade sandkorn. Hur många människor har inte genom åren<br />
stirrat på den långsamt sjunkande sanden i glasbehållarna <strong>och</strong><br />
önskat att den skulle sluta rinna. För en predikan förr kunde vara<br />
lång. Och så var det ju inte bara Kristi ord man skulle få sig till livs.<br />
Efter predikan skulle det läsas en massa böner som överhögheten<br />
hade gett order om, t.ex. bön för svenska soldater i krig, för vädret<br />
eller bön för de som styrde riket. Sedan skulle prästen be för dom<br />
sjuka i socknen <strong>och</strong> han skulle tacka för att de döda kommit i frid<br />
med Gud.<br />
Var han med detta klar med sitt agerande; han, prästen i predikstolen?<br />
Nej! Nu skulle han läsa alla nya kungliga förordningar <strong>och</strong><br />
lagar, beslut från hovrätten <strong>och</strong> andra domstolar <strong>och</strong> meddelanden<br />
från landshövdingen. Han berättade om sockenstämmor <strong>och</strong><br />
katekesförhör. Först på slutet blev det kanske lite mera intressant.<br />
Då tjänstgjorde nämligen prästen som en levande annonspelare.<br />
Han g<strong>av</strong> besked om kommande auktioner, om bortsprungna kor<br />
<strong>och</strong> får, om förrymda brottslingar <strong>och</strong> andra ”bra att veta saker”.<br />
När jag står i en predikstol <strong>och</strong> blickar ut över tomma bänkar<br />
ser jag för mitt inre alla dessa människor som tvingats till denna<br />
lydnad i princip varje söndag. Folket led säkert under de långa<br />
predikningarna. De stackare som somnade blev brutalt väckta <strong>av</strong><br />
kyrkstöten. Det var klockaren som vandrade i mittgången <strong>och</strong><br />
stötte med sin långa träst<strong>av</strong> på de sömniga. I mansbänkarna snusades<br />
det säkert för fullt. Helt ogenerat spottade man ut det gamla<br />
snuset på golvet <strong>och</strong> lade in en ny pris. Kvinnorna bar sommartid<br />
ofta på blomsterbuketter vid kyrkobesöket. Blommorna <strong>av</strong>g<strong>av</strong><br />
en stark doft som gjorde att man inte somnade. Om man ändå<br />
kände sömnen komma, var det tillåtet att ställa sig upp i bänken;<br />
man kan ju inte sova stående. Och uppe på läktaren längst bak i<br />
kyrkan kan jag fortfarande höra fnissande <strong>och</strong> halvhöga skratt.<br />
De fattiga ungdomar som satt här uppe hade många hyss för sig.<br />
Ibland kastade de ner saker på folket i kyrkbänkarna. Det var nog<br />
inte ovanligt att drängarna t.o.m. spottade ut snus på de som satt<br />
i bänkarna under.<br />
Nästa gång du kommer in i en gammal kyrka; ta mod till dig<br />
<strong>och</strong> smyg upp i predikstolen <strong>och</strong> möt historien!<br />
198 199