Text och fotografier av Sven Rosborn - Pilemedia
Text och fotografier av Sven Rosborn - Pilemedia
Text och fotografier av Sven Rosborn - Pilemedia
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
På Tensta kyrkogård i norra<br />
Uppland står framför den<br />
medeltida tegelkyrkan denna<br />
tusenåriga runsten som stumt<br />
vittne om en <strong>av</strong> de första<br />
kristna i bygden.<br />
Småland, Västergötland <strong>och</strong> Östergötland norrut till Södermanland<br />
<strong>och</strong> Mälarområdet. De flesta <strong>av</strong> Upplands runstenar härstammar<br />
t.ex. från mitten <strong>av</strong> 1000-talet fram till ca 1100.<br />
Den danske kungen <strong>Sven</strong> Estridsen var i sin ungdom under åren<br />
1026-1038 landsflyktig hos kung Anund i Sverige. Han tjänade i<br />
sveakungens hird <strong>och</strong> måste med egna ögon under denna period<br />
sett ”templet”. Det är via <strong>Sven</strong> som prästen Adam <strong>av</strong> Bremen<br />
fått uppgifter om hur t.ex. det berömda hednatemplet i Gamla<br />
Uppsala såg ut. Hedendomen hade alltså starkt fäste i Uppland<br />
fram till mitten <strong>av</strong> 1000-talet. Något <strong>av</strong> åren 1060 – 1066 kom emellertid<br />
biskop Adalvard från Skara <strong>och</strong> missionsbiskopen Egino<br />
från skånska Dalby till Sigtuna. Man planerade att attackera <strong>och</strong><br />
förstöra templet men blev <strong>av</strong>rådda <strong>av</strong> sveakungen. Strax därefter<br />
bör dock templet ha fallit. Tiden stämmer väl med resandet <strong>av</strong><br />
Uppland runstenar.<br />
Det var de första kristna stormannafamiljerna som reste runstenar.<br />
Många har förundrat sig över varför man reste dessa stenar.<br />
En del menar att det bara är minnesmärken, andra att det är<br />
symboler för att ätten <strong>och</strong> familjen ägde jord <strong>och</strong> var rik. Jag tror<br />
att stenarna har en helt annan bakgrund – man har velat framhäva<br />
personnamnen.<br />
Den fysiska handlingen som omvände en människa från hedning<br />
till kristen har varit själva dopet. Gud känner sin skara genom<br />
dopet <strong>och</strong> den namngivning som då sker. Den kristnes namn symboliserar<br />
alltså i sig självt den kristna tron. Redan från den äldsta<br />
kristna kyrkans tid vet vi att namn g<strong>av</strong>s vid dop. Så har också varit<br />
brukligt redan under missionstiden i Norden. I t.ex. den norske<br />
kungen Harald Hårfagers saga - kungen dog ca 940 - berättar<br />
Snorre Sturlasson att ”det var sed att vattenösa ädla människors<br />
barn <strong>och</strong> ge dem namn”. Även om Snorre levde långt senare finns<br />
det ingen anledning att betvivla att namnet, dopet <strong>och</strong> den kristna<br />
tron intimt hängde samman redan under missionstiden.<br />
16 17