Text och fotografier av Sven Rosborn - Pilemedia
Text och fotografier av Sven Rosborn - Pilemedia
Text och fotografier av Sven Rosborn - Pilemedia
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
de heliga biskoparna Melanus <strong>och</strong> Nobinus, <strong>av</strong> den heliga Sabina,<br />
<strong>av</strong> de 11.000 jungfrurna i Köln, <strong>av</strong> aposteln Andreas samt <strong>av</strong> det<br />
heliga korset.”<br />
Helgonreliker var viktiga ingredienser i det medeltida religiösa<br />
livet, ja de spelar självklart en viktig roll även i dag inom den katolska<br />
kyrkan. Genom att framföra sina böner till de olika helgonen,<br />
kan <strong>och</strong> kunde man få en pålitlig budbärare som förde bönerna<br />
vidare till Gud Fader personligen.<br />
Låt oss ta ett nordiskt exempel på hur man såg på denna överföring<br />
<strong>av</strong> böner via helgonen till Gud Fader. I en dansk bön från<br />
år 1497 läser vi:<br />
”Och bedje jag dig, kära moder S:ta Anna, att du ödmjukar dig<br />
<strong>och</strong> bedja för mig till din dotter jungfru Maria, att hon beder för<br />
mig till sin son, Jesus Kristus, att han för båda Edra böners skull<br />
värdigas bedja för mig till sin himmelske Fader, att han i nåd förlåter<br />
mig alla mina synder <strong>och</strong> all min ondska.”<br />
Olika helgon betjänade olika saker. S:t Nicolaus var t.ex. de<br />
sjöfarandes speciella skyddshelgon; S:t Lukas målarnas himmelska<br />
trygghet. Vissa helgon beskyddade mot speciella, direkta faror<br />
vilka hotade medeltidsmänniskan. S:ta Anna var således bra att<br />
tillbedja om man ville skydda sig mot pest. Det är därför inte att<br />
förundra sig över att man i <strong>och</strong> på altarna ville ha så många reliker<br />
som möjligt. Men reliker kostade pengar.<br />
I de större medeltida klostren <strong>och</strong> kyrkorna vimlade det <strong>av</strong><br />
reliker. Gråbrödraklostret i Roskilde i Danmark hade inte mindre<br />
än 500 lämningar efter heliga män <strong>och</strong> kvinnor. I Lund var stadens<br />
domkyrka vigd åt den helige Laurentius ära, martyren som<br />
grillades på halster i Rom år 258 som en följd <strong>av</strong> att han vägrat utlämna<br />
kyrkans skatter till kejsaren. Lunds domkyrka förvarade en<br />
relik <strong>av</strong> S:t Laurentius i en stor silverfigur, föreställande helgonet.<br />
Förutom denna relik kunde domkyrkan stoltsera med ytterligare<br />
416 heliga föremål.<br />
Professor Sjöborg återg<strong>av</strong> år 1824 en gammal förteckning över<br />
Lunds domkyrkas reliker <strong>och</strong> relikkärl, varur bl.a. följande är<br />
hämtat:<br />
”Alla dessa beläten innehöllo reliker som följer: ett huvud af<br />
silfver, äfven ett annat silfver-hufvud med krona, <strong>och</strong> däruti S:t<br />
Laurentii hufvud: Konung Knut den Heliges arm uti en arm af<br />
silfver, som håller riksäpplet <strong>och</strong> därpå ett crucifix: S:t Clemens<br />
fingrar uti en hand af silfver: S:t Britas fingrar uti en silfverhand,<br />
som håller en penna: en förgylld silfver-krona <strong>och</strong> däruti stycken<br />
af Christi törnkrona ... Dessutom stod i det medlersta stora chor<br />
på norra sidan vid Ärkebiskoppens Sakerstia 3 stora skrin med<br />
Reliker, hvilka på 3:ne bårar plägades bäras omkring Lunds stad<br />
de stora bönedagar <strong>och</strong> den stora Litaniansdag.”<br />
Ofta när jag står i en kyrka <strong>och</strong> försöker frammana bilden <strong>av</strong><br />
de människor som stått på samma plats <strong>och</strong> i samma byggnad<br />
för 600, ja, varför inte 700 år sedan, har det slagit mig att människor<br />
på den tiden skulle ha varit tacksamma offer för dagens<br />
marknadsförare. Dessa godtrogna, medeltida anfädrar gick det<br />
tydligen att lura lite hur som helst. När man t.ex. läser listan över<br />
reliker från Lund finns det inköpta saker som får t.o.m. den mest<br />
naive nutidsmänniska att studsa <strong>av</strong> förvåning. Eller vad sägs om<br />
delar <strong>av</strong> krubban i vilken Jesus föddes eller delar <strong>av</strong> den sten på<br />
vilken Jesus satt vid ökenfastan, delar <strong>av</strong> den träpåle vid vilken<br />
han blev gisslad <strong>och</strong> en handfull jord från hans gr<strong>av</strong>. När man i<br />
samlingen upptäcker delar <strong>av</strong> paradisträdet vid vilket Adam <strong>och</strong><br />
Eva bråkade om en frukt tar man sig för pannan ... sedan blir man<br />
fascinerad inför konsekvenserna. Tänk, Noak måste ju ha släpat<br />
med sig detta träd i skeppet Arken när hela jorden översvämmades.<br />
Hur har det egentligen gått till i det ögonblick då en dåtida<br />
europeisk antikvitetshandlare sålt detta ”värdefulla” föremål till<br />
148 149