Ungdomars, ledares och föräldrars upplevelser av - Kometprogrammet
Ungdomars, ledares och föräldrars upplevelser av - Kometprogrammet
Ungdomars, ledares och föräldrars upplevelser av - Kometprogrammet
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
37<br />
än sina föräldrar. Efter en stunds samtal framkom dock tydligare uppfattningar <strong>och</strong> i vissa fall<br />
gick det upp för dem att det faktiskt hade blivit en förändring som de inte tänkt på innan.<br />
Detta talar för att det i behandlingsutvärdering är bra att ha både en kvantitativ <strong>och</strong> kvalitativ<br />
ansats samt att alla inblandade ska få säga sitt innan man drar för stora slutsatser om utfall.<br />
Det är min övertygelse, efter arbetet med denna studie, att ungdomarnas egna synpunkter bör<br />
bli hörda <strong>och</strong> att kvalitativa studier <strong>av</strong> denna typ är relevanta när det gäller föräldrautbildning.<br />
När ungdomarna får tid på sig att formulera sig framkommer många intressanta reflexioner<br />
som skulle vara svåra att uttrycka i enkätform <strong>och</strong> deras <strong>upplevelser</strong> skiljer sig till viss del<br />
från föräldrarnas vilket bör beaktas.<br />
I stort verkar Komet har gjort en viss skillnad hemma, målen har nåtts <strong>och</strong> de grundläggande<br />
principerna verkar tillämpas i alla familjer utom en. För det mesta uttrycker sig ungdomarna<br />
med värme om sina <strong>föräldrars</strong> engagemang <strong>och</strong> ansträngningar. Ungdomarna upplevde<br />
genomsnittligt en påtaglig förändring till det bättre enligt både enkäterna <strong>och</strong><br />
intervjuundersökningen men de uttryckte sig försiktigare än både ledare <strong>och</strong> föräldrar<br />
angående förbättringen. Där ingen större förändring har märkts upplevdes det som negativt i<br />
intervjuerna. De förändringar jag uppfattade tydligast gäller mindre bråk men mer<br />
diskussioner hemma (upplevdes positivt), överenskommelser om att hjälpa till hemma <strong>och</strong><br />
föräldrarnas ilskekontroll. Föräldrarnas försök till kontroll över ungdomarnas utevanor<br />
upplevdes inte som problematisk <strong>och</strong> ungdomarna uppskattade att föräldrarna/föräldern ville<br />
ha sms-/telefonkontakt. De tyckte de hade det lite bättre hemma efter kursen <strong>och</strong> var glada<br />
över att föräldern hade gått kursen. När de ska beskriva en bra förälder tar de oftast sin<br />
egen/sina egna förälder/föräldrar som ett gott exempel. Mammorna verkar ha tagit till sig<br />
tankarna med Komet bäst.<br />
Att intervjua ungdomar<br />
Den information jag fått <strong>av</strong> ungdomarna i form <strong>av</strong> enkätsvar <strong>och</strong> intervjuer betraktar jag som<br />
värdefull <strong>och</strong> jag är nu övertygad om att den här typen <strong>av</strong> kvalitativa studier med ungdomar är<br />
relevant även om underlaget blev mindre än väntat. Om man ska vinnlägga sig om ett<br />
ungdomsperspektiv måste ungdomarnas egna synpunkter tas till vara på något sätt. Vad<br />
menas med ”ungdomsperspektiv” <strong>och</strong> är det meningsfullt att efterfråga det som politikerna<br />
har gjort i detta fall? Hur används data på ett konstruktivt sätt för att förhindra att<br />
ungdomsperspektivet bara blir ett alibi? Om man hjälper föräldrarna som man bevisligen gör i<br />
Komet, hjälper man ju ungdomarna <strong>och</strong> då borde man väl kunna kalla detta ett<br />
ungdomsperspektiv utan att intervjua ungdomarna själva? Detta är frågor som funnits med<br />
mig under arbetet. Min uppfattning är att det är viktigt att fråga ungdomarna också för att få<br />
ett vidgat perspektiv. Det finns dock en risk med att politiker ger programutvecklare i uppdrag<br />
att ha ett ungdomsperspektiv utan att vara insatta i de speciella egenskaperna hos t ex gruppen<br />
med neuropsykiatriska diagnoser. I både ungdomsenkäter <strong>och</strong> intervjuer noterade jag att<br />
ungdomarnas beskrivning <strong>av</strong> problemen innan <strong>och</strong> efter programmet skilde sig från<br />
föräldrarnas. Ungdomarna tonade ned problemen i vissa fall <strong>och</strong> tyckte följaktligen inte att<br />
förändringen var lika påtaglig som ledare <strong>och</strong> föräldrar. Det har varit viktigt för mig att inte<br />
enbart förklara detta med bristande insikt hos ungdomarna även om det kan vara en rimlig<br />
förklaring i vissa fall (Tallberg, 2008). Några har nedsatt kognitiv förmåga medan andra<br />
fungerar mycket bra kognitivt. Neuropsykologiska funktioner varierar ständigt <strong>och</strong> det finns<br />
många varianter där diagnoser <strong>och</strong> andra problem överlappar varandra <strong>och</strong> kompenseras på<br />
olika sätt. T ex är vissa barn/ungdomar med ADHD ofta språkligt begåvade (vilket jag fick<br />
erfara under intervjuerna) vilket kan skapa förväntningar på kompetens som är svår att leva<br />
upp till praktiskt (Ek et al., 2007). En medvetenhet om dessa speciella förutsättningar är<br />
nödvändig om kvalitativa undersökningar <strong>av</strong> utagerande ungdomar <strong>och</strong> deras föräldrar ska<br />
vara meningsfulla. Ingen annan studie har gjorts med ett ungdomsperspektiv (tolkat som