Vi hjälper dig spana - Västmanlands läns museum
Vi hjälper dig spana - Västmanlands läns museum
Vi hjälper dig spana - Västmanlands läns museum
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
TIDSKRIFTEN SPANING<br />
<strong>Vi</strong> <strong>hjälper</strong> <strong>dig</strong> <strong>spana</strong><br />
Spaning är en tidskrift om kulturarvet<br />
i Västmanland, som det såg ut igår<br />
och som det ser ut idag. Spaning vill<br />
vara till hjälp och inspiration för alla<br />
som på olika sätt arbetar med att<br />
göra kulturarvet tillgängligt, känt och<br />
levande i Västmanland, samti<strong>dig</strong>t som<br />
vi bjuder på kunskap, inspiration och<br />
tips till alla dom som intresserar sig<br />
för kulturarvet till vardags. Spaning<br />
ges ut av <strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong> <strong>museum</strong><br />
och <strong>Västmanlands</strong> Hembygdsförbund<br />
och Fornminnesförening.<br />
< Bilden på omslagets<br />
framsida: Vattenspegel.<br />
Foto: Agneta Waldenhielm<br />
TEMA VATTEN<br />
3<br />
4<br />
6<br />
10<br />
12<br />
14<br />
16<br />
18<br />
20<br />
22<br />
24<br />
26<br />
29<br />
32<br />
34<br />
36<br />
38<br />
40<br />
42<br />
46<br />
48<br />
49<br />
50<br />
> Det viktigaste just nu Ledaren. Livets vatten. Av Carl-Magnus Gagge<br />
> Spegeln Vattnets speciella dragningskraft. Av Ann Österberg<br />
Vattenkraft. Skovlar, ånga och el. Av Carl-Magnus Gagge<br />
Gruvan lade bygden under vatten. Efter Staan Helmfrid<br />
Barn skriver om vatten. Vårutställning i Köping<br />
Sjön som försvann. Av Elisabeth Westerdahl<br />
Pärlske på svenska. Av Susanna Vesterberg<br />
Kungens egen ädelsten. Av Elisabeth Westerdahl<br />
Sjönamnens egen gåta. Av Richard Molin<br />
1800-talets X 2000. Enklare än hästen. Snabbare än vagnen. Av Carin Thorsén<br />
Vatten ger mig liv tillbaka. Av Agneta Waldenhielm<br />
“Acidum occultum”.Sätra Brunns hemliga ingrediens. Av Agneta Waldenhielm<br />
“Akta så inte näcken tar <strong>dig</strong>”. Av Carin Thorsén<br />
Supersvenskt. Olof Arborelius och Sverigetavlan. Av Karin Larsson<br />
> Experten Vårda vattnet! Av Agneta Waldenhielm<br />
Ny Vattenvårdsmyn<strong>dig</strong>het. Av Agneta Waldenhielm<br />
> Megafonen Debatt i Spaning<br />
> Spanaren “Kanske är vattnet så naturligt och så självklart att vi tar det alltför givet”<br />
Av Håkan Wåhlstedt<br />
> Utykten Färneboärdens nationalpark. Av Anna Jansson<br />
> Ur samlingarna Vattnets oer. Av Krister Ström<br />
> Från föreningarna Trångfors smedja. Av Trångforsgruppen<br />
> Ur litteraturen Ur “Sång om att leva på jorden”. Av Lars Gustafsson<br />
> Expertpanelen<br />
1 kulturkalendern<br />
5<br />
juni-oktober 2004<br />
6<br />
4 notiser<br />
8<br />
4 Rapport från framtiden<br />
5 På nytt jobb<br />
12<br />
5 Webbtips<br />
5 Från föreningarna<br />
16<br />
Pris och beröm<br />
Aktuellt<br />
Sagt och gjort från verksamheten<br />
Nya böcker<br />
hembygdsföreningar<br />
och deras gårdar<br />
Redaktionsruta<br />
INNEHÅLL
Foto: Jan Gustafsson<br />
Livets vatten<br />
DET VIKTIGASTE JUST NU<br />
Tillgången till vatten är en grundförutsättning för alla<br />
former av liv. 55–60 % av en vuxen människa består av<br />
vatten. Människan lärde sig ti<strong>dig</strong>t att hantera vatten.<br />
Vatten både skiljer och förenar människor och kulturer.<br />
I industriell verksamhet har vatten en nyckelroll som råvara,<br />
energiförmedlare och transportör. Föroreningar i vatten gör<br />
att vi alltmer ställt oss frågan om hur vi vårdar våra vatten.<br />
Vatten är mycket komplext och mångfacetterat. I detta<br />
nummer av Spaning har vi valt att koncentrera oss på<br />
vattnets kraft ur flera aspekter.<br />
Med vattnets kraft menas ett frigörande av energi som<br />
vattnet fått i ett evigt kretslopp. Vatten har också haft<br />
en mångsi<strong>dig</strong> roll i mytiska och folkligt traditionella<br />
sammanhang. Vattnet ansågs till exempel ha en helande<br />
och renande kraft.<br />
<strong>Västmanlands</strong> historia och kulturarv är till stor del kopplat<br />
till vatten. Mälardalen var under lång tid ett kust- och<br />
skärgårdslandskap. De äldsta spåren utgörs av stenåldersboplatser<br />
vid dåtida havsvikar. Landhöjningen gjorde att<br />
kustlinjen drog sig successivt tillbaka och stora torrlagda<br />
marker kunde utnyttjas för bete, slåtter och ny bebyggelse.<br />
Under medeltiden anlades städerna Arboga, Köping och<br />
Västerås, alla handelsplatser med goda hamnlägen vid<br />
Mälaren. Vattnet som kraftkälla var en förutsättning för<br />
den industriella verksamheten vid gruvorna, hyttorna och<br />
smedjorna i länet. För att driva Sala silvergruva med<br />
smälthytta krävdes omfattande vattensystem. Länets<br />
bebyggelse växte främst fram kring de stora vattendragen<br />
Arbogaån, Hedströmmen, Kolbäcksån och Svartån.<br />
För att förbättra transporterna byggdes såväl Hjälmaresom<br />
Strömsholms kanal. Överföringen av elektrisk energi<br />
producerad av vatten gav upphov till länets största industri<br />
och arbetsplats ASEA.<br />
Carl-Magnus Gagge, Landsantikvarie/Länsmuseichef<br />
3
SPEGELN<br />
Vattnets speciella<br />
dragningskraft<br />
Av Ann Österberg<br />
Det var längs vattendragen från den smältande inlandsisen som de<br />
landlevande djuren och de nya bosättarna kom vandrade norrut.<br />
<strong>Vi</strong>d vattnet fanns tillgång till föda och på vattnet kunde man färdas.<br />
VATTNETS KRAFTER, DESS FÖRMÅGA ATT GE OCH TA<br />
LIV, ATT LYFTA UPP MEN ÄVEN GÖMMA, HAR GETT<br />
UPPHOV TILL MYTER, SAGOR OCH SÄGNER.<br />
Människan har ofta besjälat vattnet och tillbett dess väsen.<br />
I modern tid har vattnet fått en självklar, stor plats i konst,<br />
musik och diktning.<br />
<strong>Vi</strong>d vattnet var det enklare att bo och leva. Det byggdes<br />
handelsplatser där vattendragen möttes, handelsplatser som<br />
sedan växte till städer. <strong>Vi</strong>d vatten vill vi fortfarande bo.<br />
Trots att vi idag har vägar och transportfordon som tar oss<br />
fram på vägarna året runt, väljer de som har möjlighet ändå<br />
att bosätta sig vid vatten. Dragningskraften avspeglas inte<br />
minst i priserna på bostäder som ligger nära vatten.<br />
Vår längtan till vattnet har gjort att vi tagit områden<br />
i anspråk för bebyggelse, som ti<strong>dig</strong>are ratats på grund av<br />
dess utsatthet vid höga vattenflöden. Sårbarheten har blivit<br />
större och översvämningarna fler. Begreppet översvämning<br />
används ju först när sådant som människor äger eller<br />
brukar skadas av vattnet.<br />
VATTNETS KRAFT KAN BRUKAS OCH ÄGAS. Människan<br />
har lagt ner oerhört stor möda på att styra det strömmande<br />
vattnet för att kunna använda dess kraft för sina syften.<br />
Tillgången till vatten var nödvän<strong>dig</strong> för arbetet i gruvorna,<br />
hyttorna och hamrarna. Till gruvorna fick man leda vattenkraften<br />
via grävda kanaler, anlagda sjöar och dammar eller<br />
kilometerlånga stånggångar. <strong>Vi</strong>d bäckar och åar användes<br />
vattnet till att driva blåsbälgar och hammare. När industri<br />
och hem elektrifierades byggde bruken kraftverk i vattendragen,<br />
kraftverk som i flera fall ännu finns kvar och används.<br />
4<br />
VATTENVÄGARNA VAR DE TIDIGASTE VÄGARNA och<br />
förblev de viktigaste transport- och farlederna ända in emot<br />
slutet av 1800-talet. Närhet och tillgång till transporter på<br />
vatten eller is påverkade möjligheterna att kunna byta varor<br />
och tjänster. En kanalbåt på Strömsholms kanal lastade mer<br />
än vad 40 hästar kunde dra efter sig på slädar.<br />
Vattendragen bryr sig inte om <strong>läns</strong> eller kommungränser,<br />
de förflyttar sig från de högsta punkterna genom bäckar<br />
och åar och vidare ut i havet. Bäcken i skogen vid Skinnskatteberg,<br />
liksom Hedströmmen, Kolbäcksån och Mälaren<br />
blir alla till slut en del av Östersjön.<br />
DEN SVENSKE BONDEN HAR I HUNDRATALS ÅR<br />
BROTTATS MED ETT ÖVERFLÖD AV VATTEN. Förr höll<br />
sig odlaren i allmänhet borta från översvämningsområdena.<br />
Senare århundradens stora utdikningar och torrläggning<br />
av sjöar har avvattnat markerna och gett större åkrar.<br />
Det gavs möjlighet att odla på områden som låg närmare<br />
stränderna. I och med att sankängarna och mossarna dikades<br />
ut och odlades upp försvann de områden som kunde fånga<br />
överskottsvattnet vid vår och höstflod. Vattnet kom att<br />
rinna snabbare ut i vattendrag och sjöar med fler översvämningar<br />
som följd.<br />
När vi blev medvetna om att vattensänkningar och utdikningar<br />
påverkar möjligheten till liv vid sjöstränder och<br />
sankmarker, blev den ti<strong>dig</strong>are föraktade våtmarken mer<br />
attraktiv. Nu talar vi snarare om att bevara eller till och med<br />
återställa våtmarker för att värna den biologiska mångfalden.<br />
Människans aktiviteter vid vattnet i städer, lantbruk och<br />
industri har påverkat dess kvalitet. Idag finns giftiga ämnen<br />
Foto: Agneta Waldenhielm
lagrade i vattendragens bottnar, gifter som måste mätas och<br />
kontrolleras och som påverkar våra möjligheter att använda<br />
dessa områden idag.<br />
Vattendrag helt opåverkade av människan finns inte<br />
längre. Även i den mest avlägsna fjällbäck porlar rester av<br />
luftföroreningar som fallit till marken.<br />
”OM VI INTE FÖRSTÅR KOPPLINGEN TILL VÅRA VATTEN<br />
SÅ FÅR VI INGEN ORDNING PÅ VÅR HISTORIA.”<br />
Gunnar Skoglöv [Mälarens historia har format vår]<br />
><br />
DET FINNS MER: KÄLLOR<br />
SPEGELN<br />
Högsta kustlinjen, den linje där den högsta vattennivån<br />
låg efter den senaste inlandsisens smältning.<br />
Mälardalens vattenvägar i industrihistoriskt perspektiv.<br />
Maritima skrifter nr 3, Statens maritima museer<br />
Stockholm 2003.<br />
Bergslagen och dess kraftverk. En skrift från Vattenfall<br />
Mellansverige, Västerås 1987.<br />
Boken om Bergslagen. Resa i en levande historia. Red.<br />
Ann-Charlotte Backlund. Stockholm 1988.<br />
Inventering av förorenade områden kring Kolbäcksån.<br />
Länsstyrelsen i <strong>Västmanlands</strong> län 2004:1 ISSN nr 0284-8813<br />
På www.sgu.se kan du läsa mer om vatten.<br />
5<br />
Karta: Leif Andersson, SGU
Foto: Agneta Waldenhielm<br />
SPEGELN<br />
6<br />
Vattenhjul i lancashiresmedjan<br />
vid Karmansbo bruk.
Vattenkraft.<br />
Skovlar, ånga och el<br />
Av Carl-Magnus Gagge<br />
VATTENHJULET I SKVALTKVARNEN ANSES VARA DEN<br />
FÖRSTA EGENTLIGA ”VATTENMOTORN”. På en lodrät<br />
axels nedre ände satt ett horisontellt liggande skovelförsett<br />
vattenhjul. Vattnet strömmade genom en ränna och satte<br />
genom en stöt skovlarna i rörelse. För att stöten skulle bli<br />
tillräckligt kraftig erfordrades en viss fallhöjd, däremot<br />
kunde en mycket liten vattenmängd räcka. För att reglera<br />
vattentillförseln fanns det reglerbara luckor i vattenrännan.<br />
DE STÖRRE VATTENHJULEN HADE EN ANNAN KON-<br />
STRUKTION. Hjulet satt på en horisontell axel. För att hjulet<br />
skulle snurra så placerades det antingen så att vattnet rann<br />
in under skovlarna (underfallshjul) eller så att vattnet föll<br />
in mitt på hjulet (bröstfallshjul). Vanligast var dock att<br />
vattnet leddes fram i en ränna så att vattnet föll in i vattenhjulets<br />
skovlar uppifrån (överfallshjul). När dessa vattenhjul<br />
togs i bruk fick vattenkraften en större industriell betydelse.<br />
Vattenhjulen kunde bara utnyttjas för lägre fallhöjder. För<br />
att få en större effekt kunde flera vattenhjul placeras efter<br />
varandra i de större vattenfallen. Med hjälp av vattenhjulet<br />
mekaniserades det tunga arbetet, tillverkningen blev effektivare<br />
SPEGELN<br />
Vattenkraft har under många hundra år varit den viktigaste energin för<br />
driften av kvarnar, sågverk, hyttor, hammarsmedjor och andra industriella<br />
anläggningar. Kraften kunde inte överföras på längre avstånd. Därför låg<br />
industrierna i direkt anslutning till vatten och platsen valdes där det var<br />
lättast att utnyttja nivåskillnaderna i de strömmande vattendragen.<br />
Till platsen transporterades råvarorna och därifrån fraktades de fär<strong>dig</strong>a<br />
produkterna. Tillgång på vattenkraft var helt avgörande för industrins<br />
lokalisering medan transportvägarnas längd inte hade samma betydelse.<br />
och produktiviteten ökade. Vattenhjulet fick en motsvarande<br />
betydelse för sin tids teknik och industri, som ångmaskinen<br />
fick under 1800-talet och elektriciteten under 1900-talet.<br />
DEN VIKTIGASTE ANVÄNDNINGEN FICK VATTENKRAFTEN<br />
UNDER 1600- OCH 1700-TALEN FÖR BERGSBRUK OCH<br />
JÄRNHANTERING I BERGSLAGEN. Den goda tillgången<br />
på vattenfall på lämplig nivå, skog till kolning och vattendragen<br />
som transportleder samverkade och bidrog till<br />
utvecklingen. Hyttor och stångjärnssmedjor placerades<br />
vid vattendragen och omkring dem växte byar och brukssamhällen<br />
fram. Tekniken utvecklades och flera mekaniska<br />
uppfinningar utgick från vattenhjulet som ”motor”. Vattenkraften<br />
utnyttjades också vid gruvorna, sedan man under<br />
1600-talet lärt sig konsten att föra över kraft på mekanisk<br />
väg. Från vattenhjulet överfördes kraften via så kallade<br />
stånggångar för att driva vattenpumpar och uppfordringsverk<br />
i gruvorna. Stånggångarna tog upp vattenhjulets<br />
roterande rörelse via axelvevar till fram- och återgående<br />
stänger. De var upphängda på stolpar och kunde då föra<br />
över kraften den långa vägen från vattenhjulet till gruvan.<br />
>>><br />
7
SPEGELN<br />
>>><br />
ÄNDA FRAM TILL MITTEN AV 1800-TALET VAR VATTEN-<br />
KRAFTEN DEN HELT DOMINERANDE KRAFTKÄLLAN<br />
FÖR INDUSTRIELL VERKSAMHET. <strong>Vi</strong>d den tiden kom<br />
ångmaskinen att få en allt större betydelse och särskilt<br />
inom sågverksindustrin blev ångkraften en dominerande<br />
och konkurrerande kraftkälla. Ångkraften fick dock inte<br />
samma betydelse i Sverige som på kontinenten. Tekniker<br />
och industriägare höll i det längsta fast vid vattenhjulet.<br />
Vattenkraften kunde också behålla sin ställning tack vare<br />
nya uppfinningar inom gjuteritekniken och nya maskiner<br />
inom verkstadsindustrin. Vattenhjulen av trä ersattes av<br />
gjutna turbiner i järn. Större fallhöjder kunde nu utnyttjas<br />
och turbinerna var enklare att reglera. Kraften överfördes<br />
direkt från turbinerna till maskinerna via kugghjul och<br />
remskivor.<br />
KRAFTÖVERFÖRINGEN VAR ETT PROBLEM SOM DISKU-<br />
TERADES LIVLIGT INOM INDUSTRIN och det fanns stora<br />
behov av att överföra energi på långa avstånd. Elektriciteten<br />
blev lösningen på problemet. Vattenkrafttillgångarna fick<br />
därmed en starkt ökad betydelse. De första vattendrivna<br />
elkraftverken byggdes på 1880-talet i mellersta Sverige.<br />
Vattenkraftverken spred sig snabbt till Bergslagen där man<br />
sedan lång tid var van vid att utnyttja vatten som kraftkälla.<br />
<strong>Vi</strong>d elektrisk kraftöverföring omformades den mekaniska<br />
kraften i turbinen i en generator till elektrisk energi. Den<br />
elektriska strömmen fördes vidare i metalledningar till<br />
förbrukningsplatsen där den återomvandlades till mekanisk<br />
energi med hjälp av en elektrisk motor.<br />
DE FÖRSTA KRAFTVERKEN VAR AVSEDDA FÖR BELYS-<br />
NING. Ett problem var att likström inte kunde överföras på<br />
längre avstånd utan väl<strong>dig</strong>t stora kraftförluster. För att lösa<br />
problemet utvecklades tekniken med högspänd växelström<br />
av bland annat Jonas Wenström och 1893 kunde Sveriges<br />
första och en av världens första anläggningar tas i bruk för<br />
överföring av 3-fas växelström vid Hällsjön i Grängesberg.<br />
Därefter kom elektricitetens stora genombrott. Många små<br />
bygdekraftverk uppfördes på 1910-talet. Ofta var det en<br />
lokal förening som byggde anläggningen för att förse den<br />
närmaste omgivningen med hushållsström. Den av vatten<br />
producerade elektriciteten fick en allt större betydelse under<br />
1900-talet. Elektriciteten ledde till stora förändringar inom<br />
industrin, jordbruket och för den enskilda människan i det<br />
egna hushållet. Elektricitet finns idag överallt i samhället<br />
och den har en avgörande betydelse för vårt sätt att arbeta<br />
och att leva.<br />
8<br />
FÖR ATT PÅ BÄSTA SÄTT KUNNA UTNYTTJA VATTEN-<br />
KRAFTEN räckte det inte med att känna till hur ett vattenhjul,<br />
turbiner och elgeneratorer fungerar. Lika stor vikt<br />
måste läggas vid reglering av vattendragen. Ett system av<br />
vattenmagasin och dammar måste byggas för att trygga en<br />
någorlunda regelbunden vattenföring.<br />
VATTENKRAFTENS UTVECKLING HÖR INTIMT IHOP<br />
MED uppbyggandet av verkstadsindustrin och den elektriska<br />
industrin i Sverige. Företaget Elektriska Aktiebolaget<br />
grundades 1883 i Stockholm och det blev kärnan i det 1890<br />
bildade Allmänna Svenska Elektriska Aktiebolaget (ASEA),<br />
med Västerås som verksamhetsort. Till företaget knöts<br />
från början en av elektronikens pionjärer Jonas Wenström.<br />
Hans insatser för utvecklingen av tekniken med trefas<br />
växelström fick stor betydelse för ASEA och för den breda<br />
användningen av elektricitet. Liknande tekniska lösningar<br />
kom dock samti<strong>dig</strong>t i flera länder av varandra fristående<br />
forskare och uppfinnare.<br />
FLERA AV LANDETS MEST KULTURHISTORISKT VÄRDE-<br />
FULLA VATTENKRAFTANLÄGGNINGAR finns bevarade<br />
i <strong>Västmanlands</strong> län. Vattnets koppling till gruvhanteringen<br />
kan bland annat studeras i dammsystemen vid Sala silvergruva<br />
och vid Polhemshjulet i Norberg. Vattenhjulens<br />
koppling till hyttdrift och hammarsmide är särskilt tydligt<br />
vid Engelsbergs bruk och vid andra anläggningar inom<br />
Eko<strong>museum</strong> Bergslagen som till exempel Trångfors smedja.<br />
Det äldsta bevarade kraftverket i länet är Turbinhuset i<br />
Västerås, en symbolbyggnad för industristaden och dess<br />
kraftiga expansion. Andra ti<strong>dig</strong>a och välbevarade kraftstationer<br />
finns i Västanfors, Trångfors och Arboga.<br />
DET FINNS MER<br />
Åberg, Alf; Från skvaltkvarn till storkraftverk.<br />
Om den enskilda och kommunala kraftindustrins<br />
tillkomst och utveckling. Stockholm 1962.<br />
Bergslagen och dess kraftverk.<br />
Vattenfall Mellansvergie. Västerås 1987.<br />
Pettersson, Jan-Erik; Trångfors kraftstation<br />
– en sekelskiftesmiljö.<br />
Tekniska museets årsbok, Daedalus 1988.<br />
Brunnström, Lars och Spade, Bengt;<br />
Elektriska vattenkraftverk.<br />
Kulturhistoriskt värdefulla anläggningar 1891–1950.<br />
Riksantikvarieämbetet 1995.<br />
Spade, Bengt; De svenska vattenkraftverken<br />
– teknik under hundra år.<br />
Riksantikvarieämbetet och Kraftverksföreningen 1999.
Vattenlek vid Eko<strong>museum</strong>s teknikpark i Västanfors.<br />
Generator i Västanfors kraftstation.<br />
><br />
Ur Nordisk Familjebok:<br />
Till art. Vattenkraftverk. 1.<br />
Intag<br />
Generator<br />
Lucka<br />
SPEGELN<br />
Turbin<br />
Ledskovlar<br />
9<br />
Foto: Agneta Waldenhielm
SPEGELN<br />
Gruvan lade<br />
bygden under vatten<br />
Salas vattensystem ett kulturminne från Gustav Vasas tid.<br />
Efter artikel av professor Staffan Helmfrid i Sala Allehanda 17 mars 1997.<br />
Mycket har skrivits om silvergruvan som hjälpte Gustaf I att sätta ett fattigt och skuldsatt Sverige på fötter och<br />
under hans renässansfurstar till söner fick landet att träda fram som respektabel medlem av den europeiska<br />
statsfamiljen. Mindre är känt om den genomgripande omgestaltning av hela landskapet mellan Sala och<br />
Dalälven som krävdes för silverutvinningen, och som ännu efter 450 år finns kvar i ett helt system av dammar,<br />
sjöar och kanaler. Det måste betraktas som ett av vårt lands allra märkligaste kulturminnen. I sin omfattning<br />
och djärvhet har dammsystemet få samtida motsvarigheter.<br />
BERGSBRUKETS ENERGIKÄLLOR I ÄLDRE TID VAR VED,<br />
VATTENKRAFT – OCH HÄSTAR. Veden kunde transporteras<br />
dit där bränslebehovet fanns, men kunde före ångmaskinens<br />
tid inte omsättas i mekaniskt arbete. För det behövdes hästar<br />
och vattenfall. Vattnet utförde mekaniskt arbete via vattenhjul<br />
placerade i vattenfall. Energin kunde med stora förluster<br />
endast överföras mekaniskt kortare sträckor genom stånggångar.<br />
Om inte arbetsplatsen kunde förläggas intill naturliga<br />
forsar och fall måste vattenfallen flyttas så nära arbetsplatsen<br />
som möjligt.<br />
STOMMEN I DET VATTENSYSTEM SOM SENARE<br />
UTVECKLADES för gruvans räkning, hade anlagts redan<br />
under 1500-talets första årtionden för hyttorna, då belägna<br />
ovan om gruvan, vid Långforsen.<br />
Gustaf I koncentrerade förhyttningen till kronans hytta<br />
nära sockenkyrkan och till dess vattenförsörjning började<br />
10<br />
redan på 1520-talet anläggas ett system av dammar och<br />
dämda sjöar, som omgestaltade hydrografin ända upp mot<br />
Dalälven.<br />
GRUVANS SYSTEM KOM ATT OMFATTA 27 MAGASIN<br />
med en sammanlagd yta av 16 kvadratkilometer och ett<br />
nederbördsområde om 75 kvadratkilometer. Hyttans system<br />
var ännu större. Dess cirka 35 sjöar hade en yta av 40<br />
kvadratkilometer varav 28 kvadratkilometer berodde av<br />
dämning. Nederbördsområdet täckte hela 400 kvadratkilometer.<br />
Sedan det förlorat sin funktion sänktes hyttans<br />
dammsystem omkring 1900. Saladamm torrlades helt och<br />
återgick till odlingsmark.<br />
DET VAR DJÄRVA VATTENBYGGNADSPROJEKT SOM<br />
SILVRET DREV FRAM i det flacka landskapet. Hela hydrografin<br />
inom ett område på cirka 20 gånger 30 kilometer<br />
Foto: Göran Persson
omgestaltades. Mest imponerande är att man, driven av<br />
vattenbehovet, redan i ti<strong>dig</strong>t 1500-tal gick över vattendelaren<br />
mellan Mälaren och Dalälven, som går ogynnsamt nära<br />
Sala. Nära tre fjärdedelar av hyttans vattensystem låg norr<br />
om vattendelaren. Genom dämning mot norr skapades<br />
väl<strong>dig</strong>a vattenmagasin, vilkas vatten leddes över vattendelaren<br />
söderut genom en sprängd kanal, Dofte grav.<br />
Också gruvans vattensystem gick och går alltjämt över<br />
vattendelaren genom den sex kilometer långa och djupa<br />
Ljuse grav. För att leda ut vatten till de olika schaktens<br />
konster behövdes sammanlagt 25 kilometer grävda och<br />
sprängda kanaler, sträckvis i tunnelform.<br />
ÄVEN OM DET YTTRE FÖRLOPPET i dessa storstilade<br />
anläggningsarbeten är kartlagt finns det ännu mycket som<br />
vi inte vet och som vi väntar att få svar på av kommande<br />
generationers forskare.<br />
><br />
SPEGELN<br />
Illustration av Planverk ur Rinman, Bergwerks Lexicon från 1789. Planverket användes<br />
då man med vattnets hjälp skilde den krossade (bokade) malmen från berget.<br />
Droppverket som ses på fig. 5 var en vattenbesparande uppfinning, utvecklad<br />
av Berghsuptsman Berndtson, som bland annat användes vid Sala silvergruva.<br />
Vattendelare: Den osynliga gräns i naturen där vattnet rinner<br />
i olika riktningar.<br />
Hydrografi: Vetenskapen om vatten. (Här; vattnets kretslopp).<br />
DET FINNS MER<br />
Sala silvergruvas vattensystem, Tomas Eriksson.<br />
Rapport <strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong> <strong>museum</strong> 2002:A84<br />
Hyttans vattensystem: 100 år efter torrläggningen,<br />
Leif Lindstedt. Ur Sala Hembygds och Fornminnesförenings<br />
årsbok 2000.<br />
11
Foto: Agneta Waldenhielm<br />
SPEGELN<br />
12
SPEGELN<br />
Barn skriver och ritar om vatten<br />
Dikt och bild ingick i Vårutställningen för barn och ungdomar i Köpings kommun 3–14 maj. Eleverna på<br />
Nibbleskolan arbetade tillsammans med konstnärerna Margret Nordström och Dolf Mayern från Köping.<br />
Andra deltagande konstnärer i projektet var Anna Eilert från Odensvi och Helene Ekholm, Munktorp tillsammans<br />
med 365 elever, årskurs 4–6 från Elundskolan, Skogsbrynskolan, Malmaskolan, Nyckelbergsskolan och St Olofsskolan.<br />
HUSET VID HAVET<br />
Det här är mitt vackra hus<br />
Det ligger vid havet<br />
<strong>Vi</strong>nden blåser i träden<br />
På kvällen dricker<br />
Jag varm O’boy<br />
Solen går ner i havet<br />
Jag sitter på stranden<br />
Och tittar på vågorna<br />
Det är vackert<br />
Av Frida Karlsson, åk 4, Nibbleskolan<br />
Av Ashti Kako, åk 4, Nibbleskolan<br />
Bäcken rinner genom björkskogen,<br />
Den porlar förbi stenarna,<br />
Allt man hör är bara vattnet,<br />
Som rinner där i bäcken<br />
Av Sofie Bjurenwall, åk 4, Nibbleskolan.<br />
Vrakskeppet<br />
Stod i det mörka havet.<br />
Vågorna skvalpade i stormen.<br />
Alla människor<br />
Hade ramlat över bord<br />
Och simmat in till stenarna.<br />
Av Albin Jansson, åk 4, Nibbleskolan<br />
13
Foto: Johan Westerdahl Foto: Agneta Waldenhielm<br />
SPEGELN<br />
Potatissättning på mulljorden Ångsjön 1995. På 1800-talet var här fortfarande sjö.<br />
14
Anna-Karin Westerdahl med<br />
väninna på Ångsjöns is 1925.<br />
UNDER DE NÖDÅR SOM PRÄGLADE FLERA DECENNIER<br />
EFTER STORMAKTTIDENS FALL BLEV EN SÄNKNING<br />
AV ÅNGSJÖN ETT VÄLKOMMET BIDRAG TILL ÖKAD<br />
HÖPRODUKTION. Gustaf Barchaei beskriver 1772 i sin<br />
västmanländska reseskildring hur Kustaägaren Mårten von<br />
Brunijan ett par år ti<strong>dig</strong>are lyckats få mer odlingsbar mark<br />
genom att bygga en timmerdamm med dammlucka, som<br />
”på det nogaste” sammanfogades med en torvsatt jordvall.<br />
Då alla frostnätter var förbi i början av juni hade vattnet<br />
släppts från ett dämt ängsstycke och när höskörden var bärgad<br />
kunde von Brunijan konstatera att han fått 10 à 12 lass<br />
mera hö än när marken inte var dämd. Nästa år utvidgades<br />
arealen och kostnaden betalades med minst 40 lass mer i hö.<br />
PÅ 1830-TALET DREVS SÅVÄL KUSTA SOM TÄBY på<br />
sjöns motsatta strand och dess granngård Frösåker vid<br />
Mälaren av den driftige Carl Rangel von Post. Han gav<br />
sig i kast med den största och grundligaste sänkningen.<br />
”Avsikten med utgrävningen av Ångsjön var att förbättra<br />
en del lågbelägen mark, hörande till Kusta, dels att<br />
med vattnet kunna övervattna en ängsmark vid Frösåker,<br />
dels att kunna begagna det vattenfall som fanns.<br />
<strong>Vi</strong>d det byggde von Post en husbehofssåg och en kvarn<br />
– båda av enklaste beskaffenhet,” skriver Erik Lewenhaupt<br />
på 1920-talet i sin Geddeholmskrönika.<br />
AVTAPPNINGEN AV ÅNGSJÖN BESKRIVS UTFÖRLIGT<br />
I LANDSHÖVDING RIDDERSTOLPES FEMÅRSRAPPORT:<br />
Tillsammans med de övriga strandägarna hade von Post<br />
låtit gräva en grav som var 750 famnar [cirka 1 335 meter]<br />
lång och 3 alnar [cirka 1,80 meter] djup och hade en övre<br />
bredd av 6 à 7 alnar [3,5–4 meter]. Efter stensprängning och<br />
pålning påsläpptes vattnet från sjön. Kostnaden uppgick till<br />
Foto: Kustas arkiv<br />
SPEGELN<br />
Sjön som försvann<br />
Av Elisabeth Westerdahl<br />
På gränsen mellan Irsta och Kärrbo socknar, öster om Västerås fanns ännu<br />
för några decennier sedan en vacker liten sjö som i långa tider varit ett<br />
favorittillhåll för rastande fåglar och fågelskådare. <strong>Vi</strong>d dess strand förlades<br />
på 1600-talet huvudbyggnaden på Kusta säteri.<br />
cirka 800 Riksdaler Banco och visade snabbt förmånliga<br />
effekter vid höbärgningen. Ängsmarkerna kring sjön hade<br />
ti<strong>dig</strong>are varit så vattendränkta att allt höet måst föras bort<br />
med släpor eller bäras fram till fastare mark. Då sjön sänkts<br />
med 2 1/2 alnar [cirka 1,5 meter] kunde höet nu forslas bort<br />
med dragare. Både till kvantitet och kvalitet hade höväxten<br />
förbättrats betydligt. Den största vinsten med företaget<br />
var dock att det dagkärr som var beläget nedanför sjön<br />
blev odlingsbart och dess dyjord användbar till komposter<br />
för gödningsämnen till åkerjorden.<br />
ERIK LEWENHAUPT UPPLEVDE SOM UNG DEN ÅLDRADE<br />
CARL RANGEL VON POST och har troligen fått sin beskrivning<br />
av sjösänkningen direkt från hans mun. En gammal soldat<br />
Starre som i båt följde med strömmen till Mälaren, hade<br />
också berättat för Erik Lewenhaupt hur det gick till när<br />
dammbyggnaden revs och vattnet från Ångsjögraven<br />
tappades ut i Mälaren. ”Det voro en mängd ryssjor<br />
uppsatta i strömfåran för att fånga den mängd fisk<br />
som följde med strömmen. Ryssjorna blev fyllda af fisk<br />
så att åtskilliga lass af den varan tillvaratogs, till större<br />
delen rudor.”<br />
EFTER ANDRA VÄRLDSKRIGET inriktades svensk jordbrukspolitik<br />
mot full självförsörjning av kött, fläsk och spannmål.<br />
En tredje sänkning av Ångsjön blev därför aktuell<br />
på 1950-talet. De berörda bönderna var positiva till mer<br />
odlingsbar mark men förordade en vall kring sjön för att<br />
inte helt mista sin vattenspegel. Men såväl de som ornitologerna<br />
kämpade förgäves. Myn<strong>dig</strong>hetsbeslutet blev ytterligare<br />
en sänkning. I dag är Ångsjön helt igenvuxen och<br />
flertalet sällsynta fåglar har försvunnit. Många intressenter<br />
kämpar för en renovering men pengar saknas.<br />
15
Pärlfiske på svenska<br />
Av Susanna Vesterberg<br />
Har du någon gång sett en flodpärlmussla? I så fall har du haft tur för idag<br />
finns inte många vattendrag kvar som hyser denna mycket speciella art.<br />
En svindlande tanke är att musslan du ser idag har suttit på nästan exakt<br />
samma plats i över hundra år.<br />
FLODPÄRLMUSSLAN ÄR DEN DJURART I SVERIGE SOM<br />
HAR DEN LÄNGSTA LIVSLÄNGDEN. Den blir normalt<br />
runt 100 år, men rekordnoteringar finns om musslor som<br />
blivit uppemot 150 år och till och med äldre. Musslans skal<br />
växer kontinuerligt men mest under de varmare årstiderna<br />
och ”årsringar” bildas som avslöjar åldern på samma sätt<br />
som årsringar på ett träd. Genom att göra ett tvärsnitt<br />
genom den döda musslans skal kan man räkna årsringarna<br />
och därmed fastställa åldern.<br />
FLODPÄRLMUSSLAN FÖREKOMMER I NÄRINGSFATTIGT<br />
RINNANDE VATTEN där bottensubstratet består av sand,<br />
grus eller mindre stenar. Där sitter den nedborrad och filtrerar<br />
vatten i jakt på små näringspartiklar som utgör födan.<br />
Som vuxen är musslan drygt tio centimeter lång och njurformad,<br />
skalet är tungt och nästan svart. Yngre musslor är<br />
mindre och har en ljusare grön-brun färg.<br />
FLODPÄRLMUSSLAN HAR EN KOMPLICERAD LIVSCYKEL.<br />
Fortplantningen sker under sommaren då hanen släpper ut<br />
spermier i vattnet som tas upp av honan och befruktar de<br />
upp till 4 miljoner äggen. Äggen utvecklas på honans gälar<br />
till små larver och släpps efter några veckor ut i vattnet.<br />
Då gäller det för den lilla larven att träffa på en öring eller<br />
lax vars gälar den kan fästa sig vid. Där lever den sedan<br />
som parasit under cirka tio månader tills den har utvecklats<br />
till en fär<strong>dig</strong> liten mussla. När den släpper taget hamnar<br />
16<br />
Foto: Susanna Vesterberg<br />
den förhoppningsvis på en lämplig botten där den kan växa<br />
till. Efter 15–20 år är musslan könsmogen och den är då<br />
några centimeter lång.<br />
I SÄLLSYNTA FALL KAN EN PÄRLA BILDAS I MUSSLAN<br />
genom att ett sandkorn eller någon annan partikel hamnar<br />
inuti skalet och bäddas in i pärlemor. Pärlorna har varit<br />
mycket eftertraktade och ett omfattande pärlfiske bedrevs<br />
i olika delar av landet ända fram till 1940-talet. Fisket ledde<br />
till en minskning av musselförekomsterna, men eftersom<br />
pärlorna fanns i de större musslorna var det framför allt<br />
dessa som fiskades, medan de små individerna lämnades<br />
kvar. Därmed fanns det fortfarande möjlighet för bestånden<br />
att återhämta sig på sikt.<br />
FLODPÄRLMUSSLAN ÄR IDAG UTROTNINGSHOTAD<br />
I SVERIGE och arten är fridlyst. Till följd av bland annat<br />
försurning och oförsiktigt skogsbruk har flodpärlmusslorna<br />
minskat kraftigt i antal i hela landet. Eftersom musslorna<br />
är beroende av att det finns öring eller lax för sin fortplantning<br />
leder även minskningar i fiskbestånden till att färre<br />
mussellarver lyckas överleva. På många håll finns fortfarande<br />
musslor kvar i vattendragen, trots att reproduktionen<br />
fungerar dåligt eller inte alls. Sådana åldrande bestånd dör<br />
så småningom ut, även om de kan finnas kvar i många år<br />
innan den sista musslan försvunnit.<br />
>>>
SPEGELN<br />
17<br />
Foto: Inge Lennmark
SPEGELN<br />
>>><br />
I VÄSTMANLANDS LÄN FINNS IDAG FLODPÄRLMUSSLAN<br />
KVAR I TRE VATTENDRAG. Bestånden är av varierande<br />
storlek och de flesta individerna är gamla, men små musslor<br />
har hittats så det finns ett visst hopp om populationernas<br />
fortlevnad. För att säkerställa musslornas reproduktion<br />
arbetar man för att bevara de öringstammar som ju är ett<br />
måste för musslornas överlevnad. Förhoppningsvis kommer<br />
detta leda till att man även om hundra år kan se flodpärlmusslor<br />
i våra vattendrag.<br />
Kungens egen ädelsten<br />
Av Elisabeth Westerdahl<br />
Ett äkta pärlhalsband betraktades förr som finare än allt annat och<br />
Gustav Vasa förbjöd 1544 försäljning av flodpärlor till andra än kungens<br />
män. Karl den IX befallde att varje bonde som ägde vatten med flodpärlmusslor<br />
skulle lämna 100 oöppnade musslor i skatt till hans fogdar och<br />
från 1691 till 1723 var pärlfisket regalis, det vill säga alla pärlor som hittades<br />
skulle tillfalla kungahuset.<br />
Det är en sällsynthet att få se fint bevarade sötvattenspärlor<br />
i dag. De flesta är spruckna, saknar sin forna glans och<br />
har därmed mist sitt värde. De mest kända och fortfarande<br />
mycket välbevarade pärlorna är de som Ebba Brahe fick<br />
av Gustaf II Adolph. De har sedan dess gått i arv i släkten<br />
och bärs i dag av hustrun till den sista privata ägaren av<br />
Skoklosters slott. Tack vare att de genom århundradena<br />
skötts, trätts om och rengjorts har de behållit sin glans.<br />
Oscar II:s krona från 1844 pryds också av ett stort antal<br />
sötvattenpärlor som möjligen kommer från svenska flodmusslor.<br />
Världens mest beryktade privatägda orientpärla återfanns<br />
i Panama 1560. <strong>Vi</strong>a Philip II av Spanien, Mary Tudor<br />
(blo<strong>dig</strong>a Maria), spanska drottningar och familjen Bonaparte,<br />
ägs den i dag av Elizabeth Taylor som bär den stora,<br />
päronformade pärlan i en collier, vilken är en modern<br />
version av Mary Tudors halsband.<br />
18<br />
><br />
Brosch i guld med briljanter, rubiner, demantoidgranater<br />
och orientalisk barockpärla. Tillverkad i St. Petersburg<br />
vid sekelskiftet 1900. Såld på Bukowskis år 2000.<br />
SÄLLSYNT MED NATURSKAPADE PÄRLOR<br />
I äldre tider var äkta pärlor helt och fullt naturprodukter.<br />
Under lång tid kom de från havspärlmusslor i Persiska<br />
viken och kallas orientaliska pärlor. I dag har flertalet av<br />
dessa musslor slagits ut av oljeföroreningar, men varken dessa<br />
eller sötvattenpärlorna finns någon större efterfrågan på.<br />
Nästan alla pärlor som säljs i dag är odlade varför en del<br />
av dessa betingar högre priser än de ”äkta”. Det borde vara<br />
tvärtom, säger Sandra Brauns, Bukowskis gemmolog.<br />
Kring sekelskiftet var det en dröm att ha en hel sötvattencollier.<br />
I dag vet de flesta inte vad en äkta naturskapad pärla är.<br />
ODLADE PÄRLOR VANLIGAST OCH DYRAST<br />
Carl von Linné lyckades odla sötvattenpärlor i Sverige<br />
på 1700-talet, men odlingen tog för lång tid för att vara<br />
lönsam. Pärlorna finns dock bevarade och kan beskådas<br />
på Linnémuseet i London.<br />
Foto: Bukowskis
Dagens runda, odlade pärlor började<br />
marknadsföras omkring 1920 och kom<br />
från Japan, där pärlhanteringen med åren<br />
vuxit till en stor industri även om vattenföroreningarna<br />
på senare tid blivit ett allvarligt<br />
hot även för dessa.<br />
Den runda odlade pärlan består av en<br />
pärlemorkula som förts in i musslan tillsammans<br />
med en bit mantelvävnad från<br />
en annan mussla. <strong>Vi</strong>d skörden har musslan<br />
omslutit det främmande objektet med en<br />
pärlsubstans på 0,2–1 mm. Flertalet odlade<br />
pärlor bleks sen i vätesuperoxid eller<br />
färgas, gärna svagt rosa, som betalas bäst.<br />
Naturligt svarta odlade pärlor kommer<br />
från vattnen kring Tahiti. Större odlade<br />
pärlor på mer än 11 mm odlas utanför<br />
Australiens kuster och går under namnet<br />
South Sea Pearls (söderhavspärlor).<br />
ODLADE PÄRLOR UTAN KÄRNA<br />
I sjön Biwa i Japan odlas pärlor utan<br />
pärlemorkula. I sötvattensmusslor införs<br />
endast en liten bit mantelvävnad. Efter<br />
3 år skördas de så kallade Biwapärlorna<br />
som ofta är mycket oregelbundna och<br />
följaktligen benämns barockpärlor.<br />
Vanliga är också imiterade pärlor.<br />
Sådana kom redan på 1500-talet till Sverige<br />
säckvis. De var gjorda av glas samt doppade<br />
i en blandning av fiskfjäll och lim.<br />
Främst användes de till pärlstickningar<br />
i praktfulla kläder. De bästa kvaliteterna<br />
på dagens imiterade pärlor kommer från<br />
Dior, Chanel och svenska Thorndals.<br />
De kan behålla sitt ursprungliga utseende<br />
i många år.<br />
HUR SKILJS ÄKTA PÄRLOR<br />
FRÅN IMITERADE?<br />
Med lupp är det lätt att se skillnaden mellan<br />
äkta och imitation. Den imiterade pärlans<br />
yta ser i förstoring ut som ett läskpapper<br />
eller ett apelsinskal, medan de äkta och<br />
odlade är helt jämna och släta. Drar man<br />
en imiterad pärla över tänderna känns<br />
den slät och jämn medan äkta och odlade<br />
pärlor känns sträva på grund av de mikroskopiskt<br />
tunna överlappande lagren av<br />
pärlsubstans.<br />
VÅRD AV PÄRLOR<br />
SPEGELN<br />
Pärlor är karbonater och mycket känsliga för påverkan av syror. De kan bli gula<br />
av transpiration, hårspray, parfym, kosmetika och starka tvättmedel. Hastiga temperaturförändringar<br />
kan också bidra till att från början knappt synliga hårfina krackeleringar<br />
förvärras. Sandra Brauns rekommenderar regelbunden, försiktig rengöring med<br />
fuktig duk. Det är viktigt att inte glömma smutsen kring borrhålen. Att pärlor måste<br />
bäras mot huden för att bevara sin glans är en myt. De kan mycket väl ligga i ett<br />
bankfack bara temperaturen än jämn och inte för hög. Regelbunden omträdning<br />
och förvaring i separat etui eller tygpåse förlänger livslängden. Bomull är sällan helt<br />
syrafritt och bör inte användas som förvaringsunderlag. För att förhindra att pärlorna<br />
gnids mot varandra och för att – om silket brister – undvika förlust av mer än en pärla,<br />
ska varje pärla åtskiljas av en knut.<br />
><br />
Hustrun till en av Ebba Brahes<br />
sentida ättlingar iförd<br />
de berömda Brahepärlorna.<br />
19<br />
Foto: Bukowskis
SPEGELN<br />
Del av karta<br />
i Strömsholms<br />
kanalbolags<br />
arkiv.<br />
20
Våra ortnamn, inte minst våra västmanländska sjönamn, utgör ett ofta<br />
flertusenårigt kulturarv som vi noga bör vårda. Vanligen har namnen<br />
tillkommit under äldre och yngre järnålder och innehåller ibland uråldriga<br />
element som gått förlorade i dagens språkbruk.<br />
Sjönamnens egen gåta<br />
Av Richard Molin<br />
ALLA SJÖNAMN ÄR DOCK INTE FRÅN FÖRHISTORISK<br />
TID, exempelvis har sjön Åmänningen, någon halvmil<br />
sydöst om Fagersta, ett ungt namn. Byn Ombenning vid sjöns<br />
norra del kallas Amundabygning år 1400 det vill säga<br />
’Amunds hyttobyggning (hytta)’ och Åmänningen innehåller<br />
helt enkelt en förändrad form av hyttonamnet. Sjön kan<br />
i äldre tid ha kallats Åmunbenningssjön eller liknande.<br />
Att vissa sjöar har en mycket speciell form har ibland<br />
varit grund för namngivningen. Det gäller exempelvis den<br />
mycket långsmala Långnälen i Gunnilbo, vars namn, att<br />
döma av skrivformer från 1600-talet och framåt, kunde vara<br />
bildat till vårt ord nål. Så är dock inte fallet. Bebyggelsen<br />
vid sjöns norra ände kallas år 1539 för Nerdha, vilket<br />
speglar sjöns gamla namn, som sannolikt varit *Nærdhe.<br />
Med nærdh- har avsetts att sjön är smal eller har en<br />
förträngning eller smal midja.<br />
I sjönamnet Noren vid Norberg ingår ett med *nærdh-<br />
’förträngning’ besläktat ord nor. I dialekterna har nor levt<br />
kvar i betydelsen ’sund’ eller ’å mellan sjöar’ eller liknande<br />
och uppenbarligen har sjön i äldre tid burit namnet *Nore<br />
’sjön vid sundet’ vartill senare Norberg bildats.<br />
Egenskapen att vara smal, spetsig, hornliknande eller<br />
dylikt gäller också Hörendesjön inte långt från Västerfärnebo,<br />
äldst belagt genom bebyggelsenamnet Sörhörende, skrivet<br />
ij sydhyrindhæ år 1370. Sjön har namn av något hornliknande<br />
och det bör röra sig om djupt inskurna vikar och/<br />
eller framspringande uddar. Möjligen har det långsträckta<br />
näset vid Sörhörende en gång kallats *Horn och sjön<br />
*Hyrnder ’den hornförsedda’ eller ’sjön med Horn’.<br />
Namnet på sjön Snyten i Karbenning har uppenbarligen<br />
samband med nordiska dialekters snyte ’trångt hörn, vinkel,<br />
SPEGELN<br />
spets’ med mera. Sjöns form, framförallt i dess södra del<br />
mot Engelsberg, svarar väl mot betydelsen ’spets’.<br />
Om egenskapen att kunna bilda ångor och dimmor<br />
vittnar Ångsjön i Kärrbo och den lilla obetydliga Guvens<br />
namn i Västerfärnebo. Det senare namnet sammanhänger<br />
med dialekternas guva, gåva ’imma’ och isländskans gufa<br />
’ånga, rök’. Ljömsebo nära Sala, skrevs år 1371 Liumgsio.<br />
Om namnet betyder ’den ljumma sjön’, beror detta sannolikt<br />
på att vattnet vid sjöns avlopp i sydost, enligt vittnesmål,<br />
sällan fryser till.<br />
I FLERA VÄSTMANLÄNDSKA SOCKENNAMN INGÅR<br />
SJÖNAMN. Fläckebo, skrevs år 1371 Flætiabo, och det är<br />
antagligt att Fläcksjön en gång burit namnet *Flæti ’den<br />
flata’. Namnet har samband med de flacka och låglänta<br />
marker som delvis omger sjön. Sjön har i äldre tid omfattat<br />
en betydligt större areal. Namnet Västerfärnebo (Fernabo<br />
1330–34) kan möjligen rymma namnet på en försvunnen<br />
sjö *Færne ’fräkensjön’ inom nuvarande Nötmyran, men det<br />
är också möjligt att Svartån här kallats *Færn? ’fräkenån’.<br />
Säkert är dock att en gammal växtbeteckning färne ’fräken’<br />
ingår.<br />
BLAND DE SJÖAR SOM OMTALAS I DETTA NUMMER<br />
AV SPANING FINNS OCKSÅ MÄLAREN. Namnet, för<br />
länge sedan *MalhiaR, är bildat till mal ’grovt grus vid<br />
stränder’ och antas äldst ha avsett en mindre del av Mälaren<br />
vid nuvarande Prästfjärden och Mälsåker.<br />
De västmanländska sjönamnen är bara till liten del utforskade.<br />
För den som fascineras av det gåtfulla och söker<br />
spännande uppgifter är fältet öppet.<br />
21
SPEGELN<br />
1800-talets X 2000<br />
Enklare än hästen. Snabbare än vagnen.<br />
Av Carin Thorsén<br />
ÅR 1826 GÖR OTTO SEBASTIAN VON UNGE FRÅN<br />
MÖLNTORP EN RESA FRÅN VÄSTERÅS TILL STOCKHOLM<br />
MED ETT AV DE FÖRSTA ÅNGFARTYGEN. Han har skildrat<br />
sina intryck från färden i en bok kallad ”Promenader inom<br />
Fäderneslandet”. Vädret var behagligt men en del passagerare<br />
mindre behagliga. De ”blötte skägget” ordentligt och höll<br />
sig hellre till ”den kostsamma vännen buteljen än till den<br />
högre vännen, vars språk de icke lärt sig varken i skolan<br />
eller i källaren”. I övrigt är han tillfreds med resan. Fartyget<br />
krängde mindre på detta osta<strong>dig</strong>a element än postvagnarna<br />
på de tyska landsvägarna, skriver han och ombord fanns<br />
”all den omväxling man behövde för dagen”.<br />
EN ANONYM FÖRFATTARE, PUBLICERAD I OPOETISK<br />
KALENDER 1831, har skildrat en ångbåtsresa mellan Stockholm<br />
och Västerås i en berättelse av närmast skönlitterär<br />
karaktär. Där får vi uppleva det brokiga folklivet ombord.<br />
Som salongspassagerare ser han guldsmidda herrar med<br />
uniformsknappar i rockarna spela vira och fina damer,<br />
särskilt en älskvärd ung dam med italiensk hatt och med<br />
en fransysk bok. ”Vart han vände sig föreföll det honom<br />
tråkigt och kvalmigt, han började redan ångra sig att han<br />
inte rest landvägen. För att fördriva tiden gjorde han en<br />
promenad omkring fartyget:<br />
”Längst fram i fören satt en dalkulla på sin matsäck<br />
och sjöng kärleksvisor omgiven av en talrik samling av<br />
båda könen, bland andra en stor pudelhund. Under en<br />
stor vagn hade tvenne starklemmade pigor redan insomnat<br />
och under sömnen i den tilltagande värmen till mångas<br />
åtlöje, ovetande, blottat sig mer än tillbörligt. På andra<br />
22<br />
sidan mittemot var hans betjänt redan i en livlig konversation<br />
med några äldre värdshus-jungfrur från Stockholm,<br />
vilka nu gjorde en lustresa för att hälsa på några släktingar<br />
i Västerås. Strax bakom låg en madam på några kappsäckar<br />
och sov. Fram mot trappan till salongen satt<br />
en gammal jude, omringad av flera stycken trygga och<br />
handfasta kälkborgare, vilka med spänd uppmärksamhet<br />
avhörde hans gestikulerade berättelser om de oräkneliga<br />
bedrägerier och oförrätter, som blivit honom tillfogade<br />
i handel. På en bänk mer akterut satt en ung seigneur<br />
med en grann tobakspipa i handen och en grön<br />
saffiansväska över axeln, vilken roade ett litet sällskap<br />
med konster som hans hund kunde göra.<br />
ÅNGFARTYGET YNGVE FREJ, SOM BYGGDES 1821 och<br />
gick i trafik på Mälaren i nära 30 år, har framför allt blivit<br />
känd genom Carl Jonas Love Almqvists roman Det går an,<br />
från år 1839. Det är på detta fartyg som kärlekshistorien<br />
utspelas mellan glasmästardottern Sara <strong>Vi</strong>debeck från<br />
Lidköping och hennes Albert, en sergeant med ”mörka<br />
mustascher, som voro upphöjda och nästan sköna”.<br />
ALMQVIST INTRESSERAR SIG MER FÖR SARA VIDEBÄCKS<br />
SYN PÅ KÄRLEKEN OCH ÄKTENSKAPET än för båtresan<br />
mellan Stockholm och Arboga. Läsaren får nöja sig med<br />
spridda upplysningar, som dock visar att livet ombord för<br />
en resenär på ett ”Ång-Machines-Fartyg” mycket påminner<br />
om senare tiders: Albert äter den klassiska biffsteken,<br />
familjefäder fördriver tiden med att snusa, läsa tidning och<br />
dricka porter medan mödrarna rör sig i de trånga trapporna<br />
på jakt efter ostyriga barn, som den långa färden tråkar ut.
Hjulångaren Yngve Frey tecknad år 1837 av den då 10-årige prins Gustav. Original i Eskilstuna Museer.<br />
NYHET!<br />
Ångfartyg till<br />
Stockholm.<br />
Endast 3<br />
riksdaler<br />
banco.<br />
Att färdas med ”Ång-Machines-Fartyg” på Mälaren var en<br />
angenäm nyhet på 1820-talet. Efter vissa initialsvårigheter med<br />
fartygsbyggandet kom ångsjöfarten att snabbt växa i betydelse.<br />
Från 4 ångfartyg i trafik år 1820 kom man upp till 12 stycken år 1830<br />
och ett femtiotal ytterligare tio år senare. Tidsvinsten var avsevärd.<br />
Resan Stockholm–Arboga tog 14 timmar mot två dagar landvägen.<br />
Kostnaden för en sådan resa var 3 riksdaler banco för resande<br />
i salong och för däckspassagerare 1 riksdaler – ett överkomligt pris<br />
för alla och en var och man kunde rentav kosta på sig en resa<br />
bara för nöjes skull.<br />
DET FINNS MER: NY BOK<br />
Med ånga gods och tidtabell, 1800-talets ångbåtstrafik<br />
mellan Stockholm och Mälarstäderna.<br />
Av Arne Stade under redaktion av Lennart Rydberg.<br />
Stockholmia förlag 2003. 330 sidor. Rikt illustrerad.<br />
Under 1800-talets mitt var Sverige det land som näst England<br />
hade den största ångbåtsflottan. De flesta linjerna gick på Mälaren<br />
och längs söderut Östersjökusten. Fil. Dr. Arne Stade (1912–1999)<br />
arbetade under många år på ett samlat verk om ångbåtarna på<br />
Mälaren. Hans avsikt var att skildra ångbåtstrafiken från ti<strong>dig</strong>t 1800tal<br />
till 1950. Före sin bortgång hade han hunnit skildra Mälartrafiken<br />
fram till omkring 1890. I denna bok har valts att försöka avrunda<br />
hans verk och presentera det i sitt sammanhang. I boken finns en<br />
oanad mängd kunskap om ångbåtar, redare och rederier, båtlinjer,<br />
hamnar och mycket mer.<br />
23<br />
© Eskilstuna Museer
Dikt: Agneta Waldenhielm<br />
SPEGELN<br />
Vatten är liv.<br />
Där föds vi.<br />
Där är vi nya.<br />
Renande. Helande. Läkande.<br />
Nära. I naturen.<br />
Alltid med oss<br />
– vatten.<br />
Vatten är liv.<br />
Där pånyttföds vi.<br />
Där är vi nya – igen.<br />
24
”JAG KAN BERÄTTA OM MINA EGNA KÄNSLOR FÖR<br />
VATTNET”, säger Elisabeth Holmer, initiativtagare till<br />
Stiftelsen Lustgården Mälardalen för rehabilitering av cancerpatienter,<br />
som idag disponerar Thottska villan i Strömsholm.<br />
”Livet börjar i vatten. För att vi ska kunna existera behöver<br />
vi vatten.”<br />
”DET ÄR ENORMT VIKTIGT ATT VI HAR VATTEN ATT<br />
DRICKA. Jag kommer från Polen, där vattnet smakade klor.<br />
Allt vatten måste kokas för att kunna drickas. Jag hade<br />
aldrig druckit vatten från kranen hemma innan jag kom<br />
till Sverige. Så vatten är viktigt för mig.<br />
ELISABETH HOLMER DRABBADES SJÄLV AV CANCER:<br />
”Genom sjukdomen har jag fått en längtan till vatten.<br />
Jag kan meditera. Finna stillhet.” Hon fortsätter:<br />
”När jag startade verksamheten var närheten till vatten<br />
viktigt. Fagerudd nära Enköping låg vid vatten.”<br />
”Här finns vatten, sa jag. Här kan jag vara lugn.”<br />
STIFTELSEN LUSTGÅRDEN MÄLARDALEN BILDADES<br />
1993. Hit kommer cancerdrabbade för att få stöd i sin<br />
sjukdom och vistas i gemenskap med andra i samma<br />
situation. Här får de veta mer om sin sjukdom och olika<br />
behandlingsformer och lära sig avslappningsteknik och<br />
mental träning, i en fantastisk och varm miljö.<br />
”VID THOTTSKA VILLAN ÄR VI OMGIVNA AV VATTEN<br />
PÅ BÅDA SIDOR. Har du vatten i naturen har du tillgång<br />
till det när som helst. Du kan stå och titta hur länge som<br />
helst vid promenaderna runt Strömsholm. Framför allt vid<br />
hästbroarna.” Elisabeth förklarar: ”Bron symboliserar att<br />
du går från den ena händelsen till den andra. Ett övergångställe.”<br />
Bron har följt Lustgården som symbol sedan<br />
starten och syns på stiftelsens informationsmaterial.<br />
SPEGELN<br />
Vatten ger mig<br />
liv tillbaka<br />
Text och foto: Agneta Waldenhielm<br />
Nere vid slottet finns just en sådan bro. ”Den känns så<br />
bekant”, säger Elisabeth. Kanske därför att hon har gått<br />
över den, mer än en gång. Vattnets kraft finns också i tanken.<br />
”MIN DRÖM ÄR ATT HA EN EGEN GÅRD FÖR<br />
LUSTGÅRDEN som ligger vid vatten så att jag kan<br />
gå till ett lusthus och meditera.” Elisabet nickar stilla.<br />
”Det är lugnet som stimulerar och ger liv.<br />
Och jag får tanken att vatten ger mig liv tillbaka.”<br />
Hemsida Stiftelsen Lustgården Mälardalen<br />
– Cancerrehabilitering och rekreation<br />
www.lustgarden-malardalen.nu<br />
E-post: lustgarden-malardalen@telia.com<br />
Telefon/fax: 021-30 10 60 eller 021-271 20<br />
25
SPEGELN<br />
”Acidum occultum”<br />
Sätra Brunns magiska ingrediens<br />
Text och foto: Agneta Waldenhielm<br />
Sätra Brunn är en Trefal<strong>dig</strong>hetskälla – en offerkälla. Det var tre källor från<br />
början. Från tre olika väderstreck rann de upp och varje väderstreck sägs<br />
ha sin speciella kvalité. Idag är de enade i en enda källa under brunnshusets<br />
tak. Taket håller vattnet färskt och skyddar ”acidum occultum”,<br />
den lättflyktiga eteriska ingrediensen i sätravattnet från att dunsta bort.<br />
26<br />
Foto: <strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong> <strong>museum</strong>, arkiv
De gamla träbadkaren väntar på renovering för att kunna användas.<br />
DET VAR URBAN HJÄRNE, KUNGLIG LIVMEDIKUS OCH<br />
UPPTÄCKARE AV SURBRUNNAR, SOM TILLSAMMANS<br />
MED SÄTRA BRUNNS GRUNDARE SAMUEL SKRAGGE<br />
ANALYSERADE KÄLLVATTNET. Förutom att de fann<br />
hälsosamma mineraler, förnam de även förekomsten av<br />
övernaturliga krafter i vattnet. Krafter han kallade ”acidum<br />
occultum” och ansåg vara en hälsokällas värdefullaste tillgång.<br />
Kajsa Berglind, en av Sätra Brunns ägare och styrelseledamot<br />
i Sätra Brunns ekonomiska förening berättar:<br />
”Det är en järnkälla, och en radiumkälla. Vattnet sägs<br />
vara bra för fruktsamheten och det är just radiumet som<br />
vederkvicker sädescellerna. Redan på 1700-talet kom folk<br />
hit för att sätta fart på vaggorna med det magiska vattnet”.<br />
PÅ 1700-TALET DRACK MAN VATTEN FÖR ATT BALANSERA<br />
DE FYRA KROPPSVÄTSKORNA BLOD, GUL GALLA,<br />
SVART GALLA OCH FRAMFÖRALLT SLEM, som skulle<br />
sköljas ut med vattnet. Ordinationen kunde vara 3–8 liter<br />
vatten om dagen och dracks mellan klockan fyra och sex<br />
på morgonen.<br />
”Så mycket vatten måste distribueras i kroppen. Så du<br />
skulle promenera och dansa Saraband i gångarna, och dessutom<br />
i rätt riktning för den sjukdom du hade. De som inte kunde<br />
gå fick gunga, och var du riktigt ofär<strong>dig</strong> så sköt Skragge<br />
själv runt <strong>dig</strong> i en skottkärra!” berättar Kajsa Berglind.<br />
BISKOP KALSENIUS VAR EN MAN MED STORT SOCIALT<br />
PATOS. Han byggde Sveriges första hospital på Sätra Brunn<br />
1745 och här låg människor på sal och fick medikamenter.<br />
”Det har alltid funnits uslingar på Sätra Brunn. Det var<br />
de fattigaste och sjuka från städerna som kom på det allmännas<br />
bekostnad för att delta i behandlingar och få mat,<br />
husrum och vård.<br />
”<strong>Vi</strong> har nystartat Uslingsfonden, berättar Kajsa. Idag<br />
kan folk som har behov men inte ekonomi till rehabilitering<br />
söka till fonden och få komma till Sätra Brunn.”<br />
><br />
Fot till 1700-tals gungor på Sätra Brunn.<br />
SÄTRA BRUNN ÄR IDAG EN MODERN SPA-ANLÄGGNING<br />
MED KURER, REKREATION, KREATIVA KURSER OCH MER.<br />
Sätra Brunns VD, Caroline Drabe berättar:<br />
”<strong>Vi</strong> har allt från lägerverksamhet för ungdomar till konfirmationsläger,<br />
bröllop och konserter. Spannet är brett”.<br />
”Det är viktigt att konstatera att vi har vårt eget vatten<br />
på hela anläggningen. Det filtreras och används i duschar<br />
och bad såväl som till dricksvatten. <strong>Vi</strong> buteljerar vårt vatten<br />
som mineralvatten för egen räkning. Det finns bara här,<br />
och det är så det ska vara.”<br />
SÄTRA BRUNN ÄR ALLMOGENS BRUNN. Besökarna var<br />
huvudsakligen borgare och bönder. Hit kom gästerna inte<br />
för att frottera sig med societeten, utan för att förbättra<br />
hälsan. Hit var alla välkomna.<br />
Uslingar, allmoge och socitet. Alla drack de vatten på<br />
Sätra Brunn. Alla med samma möjlighet till läkning och<br />
rening.<br />
Det är inte så märkvär<strong>dig</strong>t, men speciellt – på Sätra Brunn.<br />
>>><br />
”BLOD, GUL GALLA, SVART GALLA OCH SLEM<br />
– DE FYRA KROPPSVÄTSKORNA,<br />
SOM SKULLE BALANSERAS<br />
GENOM ATT DRICKA 3–8 LITER<br />
VATTEN OM DAGEN.”<br />
27
SPEGELN<br />
28<br />
VAD BETYDER SPA?<br />
Ordet har flera möjliga ursprung och tolkningar.<br />
Spa är en belgisk kurort som grundades under romartiden.<br />
S.P.A är en latinsk förkortning av Salus Per Aqua<br />
= hälsa genom vatten.<br />
En form av det latinska verbet Spargere – att hälla framåt.<br />
Den varma källan ”hälldes framåt”, vid romerska bad som<br />
Baden-Baden och Budapest.<br />
Idag är spa förknippat med avslappning och rekreation.<br />
Spa är ett ord som är bildat av en förkortning, en akronym,<br />
och skrivs därför med gemener (små bokstäver).<br />
TREFALDIGHETSKÄLLOR<br />
Av tradition sägs det att trefal<strong>dig</strong>hetskällorna har övernaturliga<br />
krafter, och störst är kraften om källan rinner upp mot norr.<br />
I 1800-talsutgåvan av Nordisk familjebok står att läsa om<br />
Trefal<strong>dig</strong>het, trefal<strong>dig</strong>hetskällor och offerkällor. På Trefal<strong>dig</strong>hetsafton,<br />
pingstafton och midsommarafton och i vissa trakter<br />
även natten efter Kristi Himmelsfärd besökte man heliga källor.<br />
Genom källdrickning och tvagning ville man få bot för sjukdomar<br />
och krämpor. Den sjuke kunde också lägga ett offer<br />
vid källan, såsom ett kopparmynt, en knappnål eller någon<br />
annan småsak. Tog någon ett nedlagt offer ur källan, straffade<br />
det sig. Tjuven drabbades då av samma sjukdom som den<br />
som offrat föremålet hade. När källdrickandet avtog samlades<br />
folk på trefal<strong>dig</strong>hetsaftonen för stoj och lek i den ljusa vår-<br />
eller sommarnatten (Nordisk familjebok, 1800-talsutgåvan,<br />
sid. 653, Trefal<strong>dig</strong>hetsafton).<br />
Forska vidare med hjälp av Projekt Runeberg från<br />
Linköpings Universitet. www.lysator.liu.se/runeberg<br />
DET FINNS MER<br />
www.satrabrunn.se Sätra Brunns hemsida<br />
www.ergo.ronne.se ”Sjutton glas om dagen”,<br />
artikel om Urban Hjärne av Erik och Marta Ronne<br />
www.shenet.se/ravaror/vatten mycket läsning om vatten<br />
www.satrabrunn.se/vanforen/Sätra Brunns Vänförening<br />
Sätra Brunn av Teddy Brunius<br />
Sätra Brunn 300 år,<br />
Minnesskrift från Sätra Brunns Vänförening 2001<br />
Om Sala – historia om en stad av Per Helge. ss 136–140<br />
”Sätra – en av Sveriges äldsta Hälsobrunnar”. Sala 1989.<br />
Ett paradis på jorden Om den svenska kurortskulturen<br />
1680–1880, Elisabeth Mansén. Atlantis, Stockholm 2001.
Lockad i döden<br />
av Sjörået<br />
Sjöråa narrar mä säj drängen från Svansbo<br />
Dä va en dräng som tjäna i Svansbo. Gustaf hette han. Han å nåra pojkar te´,<br />
hade vart te Bysala å skulle åka skrisko hem på kvällen. Då fick de se den där<br />
fina frökna gå före dom på isen mä e lykta i näven. Å Gustaf, som va lite<br />
glalätt å säj, sa: ”Nu ska ja åka efatt na.” Å hur fort han åkte, så kom han inte<br />
efatt na! Å de andra pojka, de ropa ätter´n för de förstod då, att dä va´sjöråa,<br />
män dä va som han inte ville höra på dom, utan bara åkte, han. Å ve Svansbo<br />
åmynning försvann bå ho å han. Ho hade lockat honom mä säj ner i strömdraget,<br />
å han vart kvar där. Dan ätter fick de opp´en. Dom annra, dom akta<br />
säj de, så dom fick ho inte, sjöråa.”<br />
SPEGELN<br />
Meddelare K. F. K. , f. 1848, Uppt. 1932<br />
29<br />
Foto: Agneta Waldenhielm
SPEGELN<br />
”Akta så inte<br />
näcken tar <strong>dig</strong>!”<br />
Av Carin Thorsén<br />
I gamla tider och ett gott stycke in på 1900-talet har man trott att<br />
folktrons väsen faktiskt existerade. Gamla traditioner och otaliga<br />
sägner och berättelser gick i god för detta. Kyrkan varnade för<br />
att befatta sig med dem – och då måste de ju finnas!<br />
FÖR ATT FÅ EN RIKTIG BILD AV MÄNNISKORS LIV OCH<br />
ARBETE FÖRR MÅ MAN TA HÄNSYN TILL VIDSKEPELSEN.<br />
Det var en del av den kunskapsmassa som fyllde deras medvetande<br />
och som följde dem i deras vardag, i arbeten som<br />
kunde vara både ensamma, tunga och farliga. Mycket stod<br />
på spel och det oförklarliga kunde hända. I tron på en övernaturlig<br />
värld, som befolkades av väsen med kraft och makt<br />
att ingripa i deras liv, kunde man få förklaring till det som<br />
inte gick att fånga med förnuftet.<br />
FOLKTRONS VÄSEN KUNDE ANVÄNDAS FÖR ATT<br />
SKRÄMMA, FOSTRA OCH MORALISERA, men samti<strong>dig</strong>t<br />
var det också något som ingav människor en känsla av<br />
trygghet, en nära samhörighet med naturen och dess dunkla<br />
krafter. Tomten, skogsrået och näcken bara fanns där,<br />
det visste man säkert, och i sällsynta fall kunde någon få<br />
se dem och kunde sedan vittna om det. På så sätt växte<br />
ytterligare stoff till det litterära godset fram, berättandet<br />
fyllde deras behov av spänning och underhållning.<br />
30<br />
ELLEN LAGERGREN, 1882–1966, PRÄSTDOTTER FRÅN<br />
REGNA I ÖSTERGÖTLAND, KOM TILL UTTERSBERG<br />
I VÄSTMANLAND I SLUTET AV 1920-TALET OCH<br />
BODDE DÄR AV OCH TILL I ETT TJUGOTAL ÅR.<br />
Hon kom från en mycket musikalisk familj och hade några<br />
somrar spelat och sjungit på Skansen i Stockholm och även<br />
rest omkring i landet med föreläsningar om folkmusik. Till<br />
Uttersberg lockades hon av att det där fanns bygdespelmän<br />
av den gamla stammen och en rik flora av folkligt berättande.<br />
Hon tog som sin uppgift att teckna ned sägner, visor och<br />
spelmanslåtar för Landsmålsarkivet, nuvarande Språk-<br />
och folkminnesarkivet i Uppsala. Från sitt hem i Uttersberg<br />
gjorde hon också många och vida uppteckningsresor<br />
i Bergslagen och även till andra delar av landet. Ellen<br />
Lagergren är den som har gjort mest för att bevara gamla<br />
folktraditioner i vårt län. Bara från skinnskattebergstrakten<br />
finns nära 1 000 uppteckningar. Ur hennes rikhaltiga<br />
material väljer vi några sägner om de starka och farliga<br />
väsen som hade sitt tillhåll i vattnet:
Många väsen gömmer sig på gamla Ferna bruks ägor.<br />
”<br />
Strömkarlen i Hedströmmen<br />
”Min far tala många gånger om, att då de frakta järn<br />
på båten, som då gick från Skinnsbergs bruk te Uttersbergs<br />
bruk, så såg de strömkarlen å han kunna stiga opp<br />
ur vattne å sätta säj på båtkanten å fara mä båten<br />
ett stycke å rätt som dä va så såg dom i vattne hur han<br />
tumla om där å min far å de andra mä såg en flera gånger,<br />
så dä ä riktigt sant.”<br />
Meddelare f.d. bonden Johan Jansson f. 1866 i Grisnäs,<br />
Skinnskattebergs sn. Uppt. där 1932<br />
Ve´ Nyhammars smeja, i He socken, ä en brant backe ner<br />
te´ Heströmmen. Där nere i strömmen hade näcken<br />
sitt tehåll. En hörde en spela om lördaskvällane se´n<br />
allt smide för vecka va slut.<br />
Uppt. å Heds ålderdomshem efter Hammarström,<br />
född 1842, f.d. smed vid Nyhammar i Heds sn, den 29 januari 1932<br />
Foto: Agneta Waldehielm<br />
”Dä va sjöråa han såg.”<br />
SPEGELN<br />
Dä va ve Fantebosjön. Dä va Erik Daniel å han var<br />
hemma i Övre Hammarn här. Han va på sjön å fiska,<br />
å då kom dä ett så fint fruntimmer som i en virvel<br />
å gick om hans öka å slog ner ve sia om bakänn å<br />
ner i djupet så vattne koka opp å stråla. Å ho va mycke<br />
präktigt rustad å så grann att han allri sett maken.<br />
...Å antingen va dä ett sjörå eller ett troll från<br />
Finnfallsberget, för tockna fanns dä förr se.<br />
Medd. Hedvig Jävert, f. Stockhaus vid Ferna bruk.<br />
Uppt. 1933 i Gårdshammar<br />
Spel-Anders, (Dal-Anders f. 1833) lärde säj spela av<br />
näcken här i Karmansbo. Ja, strömkarln ska ha sitt tehåll<br />
här nera ve Holmen i Hjulbäcken ve kvarnarna. Anders<br />
gick dit tre torsdagskvällar å ra å har såtta där å spela<br />
för strömkarln. Tredje natta han satt där nera, ja han<br />
tala om et själv, då han vart lite full, kom dä fram<br />
en liten gubbe mä en fiol under unner armen å han spela<br />
så vackert. Å Anders skulle spela ihop män, å dom spela<br />
så fina låtar, men Anders nämnde aldri va han fick ge<br />
för den lärdomen. Sen kunna Anders spela antingen<br />
han hade stråke eller ej.<br />
Medd. Av J. Karlsson, f. 1853 (i Altorpet) i Hed sn.<br />
Nu bosatt i Karmansbo. Uppt. där 1934.<br />
Sjöråa i Stora Vättern.<br />
Jag å Backström, en gammal gubbe där ve Skinnsbergs<br />
bruk, va uta en kväll å fiska på Stora Vättern.<br />
Backström dä va en som hade mä trolla å göra för han<br />
kunne lite å varje, å vi fick mycke fisk. – ”Ser du na”,<br />
sa Backström å peka utåt sjön. – ”Ja visst gör ja dä”,<br />
sa ja. – ”Nu ska du se att vi får mycke på långreva”,<br />
sa han ”för i da ä ho mild mot oss”. Å ho satt där uta<br />
mitt i sjön, som en vaxbild, å ho gunga fram å tebaka,<br />
å eblann va ho längre bort, å eblann va ho närmre oss,<br />
å ho hade ett stort vitt flor över säj, å ho såg så in<br />
i hälvete bra ut, så ja måste se på ´na i ett, män ho vände<br />
inte på säj eller visa att ho hade liv. Å då vi leta reva<br />
fick vi fisk på vareviga krok. Män gubben Backström<br />
dä va en rikti trollfiskare, å han sto väl hos sjöråa,<br />
för han fick fisk jämt.<br />
Meddelare Zetterlund. Uppt. 1932 i Bysala<br />
31
GUIDEN<br />
Supersvenskt<br />
Olof Arborelius och Sverigetavlan<br />
Av Karin Larsson<br />
1935 blev utsikten över sjön Snyten i Engelsberg vald av Svenska turistföreningens<br />
medlemmar som den vy som bäst återgav ett svenskt landskap<br />
och borde representera Sverige utomlands på ambassaderna. Olof Arborelius<br />
hade med djärva penseldrag fångat den västmanländska sommaren<br />
– bilden av Sverige. En tavla som därefter kom att kallas Sverigetavlan.<br />
><br />
32<br />
Utsikt över en sjö. Olof Arborelius.<br />
Foto: National<strong>museum</strong>, Stockholm
OLOF ARBORELIUS VAR PRÄSTSON FRÅN ORSA<br />
I DALARNA DÄR HAN FÖDDES ÅR 1842. Hans öde<br />
avgjordes den dag professorn vid Konstakademien och den<br />
berömde koloristen Johan Fredrik Höckert besökte prostgården<br />
i Orsa. Höckert insåg Olofs talang och rekommenderade<br />
pappa prosten att låta sonen söka in vid Konstakademien.<br />
Trots föräldrarnas tveksamhet blev det också så.<br />
VID 18 ÅRS ÅLDER VAR OLOF INSKRIVEN SOM ELEV<br />
VID KONSTAKADEMIEN MED EDWARD BERGH,<br />
RICHARD BERGHS FAR, SOM LÄRARE. Olof blev en framgångsrik<br />
elev och fick under sin studietid 1860–1868 årliga<br />
belöningar och efter avslutad utbildning den Kungliga<br />
Medaljen. Detta gjorde det möjligt för honom att resa till<br />
Düsseldorf, Italien och slutligen Paris, vilket fick stor betydelse<br />
för Olof. Ute vid slottet Fontainbleau ”stod paraplyerna<br />
som spön i backen”, det vill säga i stället för att sitta i en<br />
atelié tog konstnärerna nu med pensel, palett, färg och<br />
paraply så att de kunde måla direkt inför motivet. Något<br />
som var nytt för en landskapsmålare. Målningen fick en<br />
annan lyster, penseldragen blev bredare och djärvare.<br />
EFTER OLOFS MÅNGA RESOR UTE I EUROPA BLEV<br />
LÄNGTAN HEM TILL SVERIGE STOR och han skriver vid<br />
ett tillfälle ”Nej, Sverige, <strong>dig</strong> vill jag måla, kärare är mig<br />
en gammal nerrökt bastu på en sandbacke i Dalarna än die<br />
Jungfrau i all sin glans tronande bland molnen”. Redan<br />
1880 finner vi honom med familj installerad i den Söderhielmska<br />
flygeln vid Engelsbergs herrgård.<br />
OLOF BLEV INSPIRERAD AV DET SKÖNA BERGSLAGS-<br />
LANDSKAPET. Här tillkom hans mest berömda målning<br />
”Utsikt över sjö i Vestmanland” år 1893. Sjön Snytens<br />
södra ände, (Riddarholmsviken på 1700-talets kartor),<br />
med omkringliggande skog, en gammal uppdragen bergslagseka<br />
och den lite längre ut liggande Riddarholmen utgör<br />
motivet. Här uttrycks alla de lärdomar som Olof tagit till sig.<br />
Molnformationerna och speglingarna i vattnet visar en<br />
lugn, stilla sommardag. Penseldragen är djärva, nästan<br />
impressionistiska. <strong>Vi</strong> ser stranden i gråbrun färg och ökan<br />
som en extra accent. En utsökt svensk sommarbild.<br />
Tavlan är älskad av många och hänger då och då uppe på<br />
National<strong>museum</strong> i sällskap med verk av Ernst Josephson<br />
och C.F. Hill med flera av förra sekelskiftets målare.<br />
OLOF BLEV EN LEDARGESTALT FÖR DE KONSTNÄRER<br />
SOM I SLUTET AV 1800-TALET SAMLADES TILL EN<br />
KONSTNÄRSKOLONI I ENGELSBERG. I denna ingick,<br />
förutom Olof, Arvid Mauritz Lindström, Ernst Lundström,<br />
Axel Fahlcrantz och Hjalmar Norrström. Stationssamhället<br />
Engelsberg som började växa fram fylldes plötsligt av konstnärer<br />
i vackra kläder och hattar. Kolonin höll samman ett<br />
20-tal år innan artisterna skingrades eller samlades till sina fäder.<br />
GUIDEN<br />
HUR SER DET UT IDAG VID PLATSEN FÖR SVERIGE-<br />
TAVLAN? I förgrunden ”stör” några stora lövträd utsikten.<br />
Annars är den sig ganska lik även om strändernas träd blivit<br />
yvigare och ökorna allt äldre och mer gistna. På ett litet<br />
skjul ett tiotal meter från stranden sitter en fotokopia av<br />
just ”Utsikt över sjö i Vestmanland”. Det har sagts att<br />
bilder kan tjäna som predikan, en predikan om en orörd<br />
naturs helande inverkan på mänskligt psyke. Här finns<br />
både naturen och dess representation som konst. På en<br />
enkel träbänk vid stranden kan man finna tid för eftertanke.<br />
AVSLUTNINGSVIS BÖR NÄMNAS ATT OLOF FÖRUTOM<br />
ATT VARA MÅLARE också kämpade för konstnärernas<br />
förbättrade studie- och arbetsförhållanden. Han blev lärare<br />
och slutligen professor vid Konstakademien. De som var<br />
med honom i Engelsberg har vittnat om att han var en<br />
varmhjärtad, glad och musikalisk person som spred glädje<br />
omkring sig och stod på god fot med det gamla brukets<br />
smeder, hyttarbetare och gårdsfolk.<br />
En utställning med Olof Arborelius verk visas på<br />
Galleriet Brukshandeln i Ängelsberg mellan den<br />
3 och 26 september 2004. Under samma tid visas även<br />
ett för tillfället inrett ”Arboreliusrum” på Engelsbergs<br />
herrgård. Information Fagersta turistbyrå 0223-131 00.<br />
DESIGNÅRET 2005<br />
Ett av syftena med Designåret 2005 är att lyfta fram<br />
och befästa Sveriges status som ett land med internationellt<br />
högklassig design.<br />
33
EXPERTEN<br />
Vårda<br />
Vattnet!<br />
Text och foto: Agneta Waldenhielm<br />
Av tradition har naturvården ägnat sig åt naturreservat<br />
i landmiljöer. Vattenmiljöerna har stått för problem<br />
genom försurning, övergödning och miljögifter.<br />
Dessutom har det varit vanligare med utredningar om<br />
skogsmiljöerna, eftersom att vattenmiljöerna är mera<br />
svårtillgängliga. Det är lättare att gå i skog och mark<br />
än att samla material på sjöbotten.<br />
VATTNETS VÄRDE<br />
Det har inte varit så vanligt att skydda vatten i Sverige.<br />
Det är också ganska svårt att skydda ett vatten eller en sjö.<br />
Vattendrag med långa sträckor har många markägare.<br />
Det är ett problem när reservat planeras.<br />
Det nya är att uppmärksamma vattnets värde. Och att<br />
se de biologiska värdena i växter och djurliv kring vatten.<br />
Länsstyrelsens miljöövervakare kartlägger värdefulla<br />
vattenmiljöer och rapporterar vatten som behöver skydd<br />
till Naturvården.<br />
GUNILLA ALM OCH SUSANNA VESTERBERG PÅ<br />
LÄNSSTYRELSENS MILJÖANALYSFUNKTION försvarar<br />
vattenvårdens intressen genom att skapa en dialog med<br />
naturvården. De jobbar också med miljöövervakning, som<br />
är ett sätt att ge en bild av hur miljön ser ut. Gunilla och<br />
Susanna undersöker effekter på vattenmiljön av industriutsläpp,<br />
försurningar, övergödningar och miljögifter.<br />
34<br />
Gunilla Alm och Susanna Vesterberg<br />
söker efter liv i vattnet.<br />
De tar även fram underlag för att skydda de opåverkade<br />
naturliga miljöerna, där människan inte ändrat vattenmiljön<br />
med ingrepp.<br />
ÖVERVAKNINGEN SKER KONTINUERLIGT ÖVER EN<br />
LÄNGE TID för att få fram ett långsiktigt underlag. Det är<br />
också en kontroll att det inte händer något drastiskt i miljön.<br />
De större industrierna är enligt miljölagstiftningen skyl<strong>dig</strong>a<br />
att bedriva kontroll av effekterna av sina utsläpp, och<br />
miljöutredningarna är en kontroll av det. Dessutom finns<br />
det beredskap för miljöolyckor på <strong>läns</strong>styrelsen. En miljöolycka<br />
är till exempel när det sker ett större utsläpp från<br />
en industri.<br />
VAD FÅR DU GÖRA? HUR VET DU VAD SOM ÄR<br />
SKYDDAT? Länsstyrelsen har uppgifter om vilka områden<br />
som är skyddade. Är du tveksam, ring gärna. Vad får du<br />
göra på din mark? <strong>Vi</strong>ll du göra en åtgärd på egen mark,<br />
som att plantera in fisk eller signalkräftor i dammar behöver<br />
du tillstånd och måste du höra av <strong>dig</strong> till Länsstyrelsen.<br />
PROBLEM VID INPLANTERING<br />
Signalkräftorna har trängt undan vår naturliga flodkräfta<br />
och har tillsammans med kräftpesten kraftigt decimerat<br />
stammarna som resultat. Den inplanterade öringen kan<br />
slå ut den naturliga, och andra problem kan vara snabb<br />
spridning av vattenväxter, till exempel vattenpest.
ATT TÄNKA PÅ!<br />
1. Hör <strong>dig</strong> för om du är osäker på vad som är skyddat<br />
och tillåtet på din mark.<br />
2. Sök tillstånd för inplantering av fiskar, signalkräftor<br />
och andra främmande arter<br />
3. Däm inte upp vattendrag för att få en egen<br />
”plaskdamm”. Det kan bland annat hindra<br />
öringens möjligheter att fortplanta sig.<br />
VISSTE DU ATT?<br />
• En skräpig bäck är mums för bottendjuren.<br />
Exempelvis kräftor och insekter får en mer varierad<br />
meny och mår bättre. Rensa inte bort gammal ved<br />
vid strandkanten .<br />
• Slyn vid vattenbrynet ger skugga och skydd åt<br />
öringens fiskyngel som behöver gömma sig<br />
för att överleva. Så låt en del av slyn vara kvar!<br />
• Fisktomma sjöar är bra. Det är en speciell miljö<br />
för djur som behöver utvecklas i fred och inte<br />
bli uppätna av fiskar. Det gäller smådjur, grodor,<br />
salamandrar, små djurplankton och även ungar<br />
till smålom och svarthakedopping.<br />
EFTERLYSNING:<br />
Hitta källan?<br />
Källor är värdefulla miljöer som vi ska värna om.<br />
Har du någon källa i din närhet? <strong>Vi</strong> behöver ditt tips<br />
för att kartlägga länets källor och skydda dem.<br />
Hör av <strong>dig</strong> till oss på Miljövårdsenheten<br />
på Länsstyrelsen:<br />
Gunilla Alm, telefon 021-19 51 25 och e-post<br />
gunilla.alm@u.lst.se<br />
Susanna Vesterberg, telefon 021-19 51 68 och e-post<br />
susanna.vesterberg@u.lst.se<br />
35
EXPERTEN<br />
Ny Vattenvårdsmyn<strong>dig</strong>het<br />
Text och foto: Agneta Waldenhielm<br />
Enligt EU:s nya Ram-direktiv för vatten ska varje<br />
medlemsland visa hur man ska åstadkomma<br />
en god vattenkvalitet. År 2009 ska det finnas<br />
ett åtgärdsprogram för att uppnå ett sådant mål.<br />
VARFÖR SKA VI SKYDDA VATTNET?<br />
Vatten har betydelse för allt liv på jorden. Det är ett grundläggande<br />
behov hos människor, och behövs för att utveckla<br />
och upprätthålla välstånd genom ”jordbruk, kommersiellt<br />
fiske, energiproduktion, transport och turism”, står det<br />
att läsa i foldern ”Vatten är liv – Ramdirektivet för vatten”<br />
från Europeiska kommissionen. Vatten är dessutom livsviktigt<br />
för alla globala ekosystem. Europa ser inte ut<br />
att stå inför en vattenbrist, men vattenkvaliteten och<br />
vattenhushållningen är långt ifrån tillfredsställande.<br />
Fakta från Bryssel visar att vi står inför en global vattenkris.<br />
Därför ska ett nytt ramdirektiv utvidga omfattningen<br />
av dagens vattenskydd.<br />
HUR SKA DET GÅ TILL?<br />
Sverige har delats in i fem vattendistrikt. En <strong>läns</strong>styrelse<br />
i varje distrikt ska vara ansvarig. I vårt distrikt, Norra<br />
Östersjön, är Länsstyrelsen i <strong>Västmanlands</strong> län ansvarig<br />
för den nya vattenvårdsmyn<strong>dig</strong>heten. Anledningen till det<br />
är att <strong>Västmanlands</strong> län är det län som har mest möjlighet<br />
att påverka Mälaren, eftersom att alla länets större åar<br />
mynnar i Mälaren.<br />
Vattendistriktsgränserna är baserade på Mälarens<br />
tillrinningsområden. Tillrinningsområdet är det område<br />
som samlar det vatten som kommer som nederbörd och<br />
rinner fram till en bestämd plats. Vårt område mynnar ut<br />
i Norrström vid Stockholm.<br />
NÄR SER VI EFFEKTEN AV VATTENDIREKTIVET?<br />
Historiskt har vi avlastat Mälaren från föroreningar genom<br />
att bygga reningsverk och att avleda avlopp till Östersjön.<br />
36<br />
><br />
Lars Edenman vid skrivbordet<br />
på Länsstyrelsen i Västerås.<br />
Det finns fortfarande kvar en stor näringstillförsel från<br />
jordbruk från sjösediment, som bland annat ger oönskade<br />
växtplankton i stora mängder. Så det handlar om långsiktigt<br />
arbete innan vi ser effekter – kanske 100 år.<br />
VI MÅSTE VARA MEDVETNA OM ATT MÄLAREN BÖRJADE<br />
SIN ÖVERGÖDNINGSBANA för 1 000 år sedan när<br />
boskapsskötseln började i området. Konstgödningen under<br />
1900-talet har ökat takten avsevärt.<br />
För stor övergödning ger så mycket växtplankton att<br />
när den dör och faller ned till botten klarar inte bakterierna<br />
av att bryta ned dem. Då blir det för mycket döda rester<br />
kvar och resultatet är syrefria bottnar. Det innebär att<br />
bottendjuren dör och då måste fisken leta sig till andra<br />
ställen för föda, och vattnet töms på fisk.<br />
MÄLARENS VATTENVÅRDSFÖRBUND<br />
Mälaren är som helhet upptagen som riksintresse i miljöbalken.<br />
Lagen beaktar särskilt Mälarens kultur- och miljövärden<br />
och turismens och friluftslivets intressen. Mälarens<br />
Vattenvårdsförbund bedriver miljöövervakning i Mälaren.<br />
Förbundet bildades 1998 och är ett forum för debatt kring<br />
Mälarens vattenmiljö. Här samarbetar 21 kommuner,<br />
fyra landsting och fyra <strong>läns</strong>styrelser inom Mälarens gränser.<br />
Även näringslivet och intresseorganisationer är representerade.<br />
Förbundet har sitt säte i Västerås.<br />
VATTENVÅRDSFÖRBUNDET HAR BLAND ANNAT GJORT<br />
EN REDOVISNING OM MILJÖGIFTER I FISK I MÄLAREN.<br />
I ”Fisk från Mälaren – bra mat”, läser du att den bästa<br />
fisken i Sverige kommer från Mälaren. I rapporten står att<br />
läsa att ”Kvicksilver- och kadmiumhalten i Mälarens fiskar<br />
är lägre än i flertalet andra stora sjöar i landet, och betydligt<br />
lägre jämfört med skogssjöar. Det gäller alltså att hitta<br />
en bra balans för Mälarens vatten. Och här jobbar vattenvårdsförbundet<br />
över <strong>läns</strong>gränserna för att skapa förståelse<br />
för de åtgärder som behöver vidtas, och för att påverka<br />
det långsiktiga arbetet med Mälarens vatten.
VAD KAN DU GÖRA FÖR<br />
ATT MOTVERKA ÖVERGÖDNINGEN?<br />
• Se till att ha bra avlopp på fritidshus<br />
och enskilt boende<br />
• Tänk på hur du hanterar kemikalier,<br />
lösningsmedel och andra<br />
miljöfarliga ämnen<br />
• Använd kommunens miljöstation<br />
• Tvätta bilen på en tvätthall<br />
• Lämna mediciner på apoteket<br />
– spola inte ned dem i avloppet.<br />
WEBBTIPS<br />
www.arboga.se<br />
Internationellt seminarium i Arboga 23–25 september 2004<br />
”Översvämning ett hot mot kulturarvet”.<br />
www.naturvardsverket.se<br />
Läs om naturvård och naturreservat<br />
www.europa.eu.int/comm/environment/water<br />
Ramdirektivet för vatten<br />
från Europeiska kommissionen<br />
www.c.lst.se<br />
Rapport Samverkan inom ett vattendistrikt,<br />
Länsstyrelsens meddelandeserie 2004:4, Miljöenheten,<br />
Länsstyrelsen i Uppsala län. Telefon 018-19 50 00.<br />
www.vasteras.se/malarensvattenvardsforbund<br />
På hemsidan hittar du vattenvårdsförbundets alldeles<br />
färska miljömål för Mälaren:<br />
”Mälaren en sjö för miljoner – Miljömål för Mälaren”<br />
www.u.lst.se<br />
Länsstyrelsen i <strong>Västmanlands</strong> Län. Läs om miljöfunktionens<br />
utredning om ”Värdefulla vattenmiljöer i <strong>Västmanlands</strong> län”.<br />
Gå via länken Natur/Miljö eller använd sidans sökmotor.<br />
EXPERTEN<br />
VAD ÄR EN VÄRDE-<br />
FULL VATTENMILJÖ?<br />
Ett vattendrag som inte<br />
är fysiskt påverkat.<br />
Sjöar, källor och småvatten.<br />
Fysisk påverkan =<br />
Utsläpp, eller kraftverk och<br />
dammar vid vattendragen<br />
som försämrar för rörligheten<br />
hos fiskar och bottenfauna.<br />
Även fel lagda vägtrummor<br />
är ett vandringshinder<br />
för fiskar och<br />
bottendjur så att de inte<br />
kan passera till sina lekplatser.<br />
Småvatten =<br />
en vattenyta på mindre<br />
än 1 hektar. Exempelvis<br />
gamla brand- och bevattningsdammar.<br />
Innehåller<br />
bl. a. vattensalamandrar,<br />
grodor och insekter.<br />
MÄLAREN<br />
• Mälaren är Sveriges<br />
tredje största sjö.<br />
• Mälaren har ett medeldjup<br />
på 12,8 meter och ett största<br />
djup på 66 meter.<br />
• Mälarens utlopp är Norrström.<br />
• Mälaren har en medelvattenföring<br />
på 160 kubikmeter<br />
per sekund.<br />
• Sex län och ett 60-tal<br />
kommuner ligger mer eller<br />
mindre inom Mälarens<br />
tillrinningsområde.<br />
• Mälarens tillrinningsområde<br />
är 226 kvadratmil stort.<br />
Tillrinningen kommer från<br />
bland annat Arbogaån,<br />
Hedströmmen, Köpingsån,<br />
Kolbäcksån, samt Eskilstunaån,<br />
Svartån och Sagån.<br />
Övrig tillrinning kommer från<br />
Örsundaån och Fyrisån och<br />
andra småtillflöden runt Mälaren.<br />
• Mälaren utgör dricksvattentäkt<br />
för cirka 1,5 miljoner<br />
människor.<br />
Fakta ur<br />
”Samverkan inom<br />
ett vattendistrikt” 5.1.2<br />
Mälarens vattenvårdsförbund<br />
37
MEGAFONEN<br />
Vattentornet på Djäkneberget i Västerås kan bli<br />
bostadshus. Tornet och tomten däromkring bjuds ut<br />
till försäljning till det byggföretag som kan presentera<br />
den bästa lösningen för att bebygga området.<br />
Tomten är klassad som parkmark men ligger utanför<br />
det område som 1901 donerades till kommunen<br />
med villkoret att det skulle behållas som park.<br />
FRÅGA OM BYGGNADSMINNE AV VATTENTORNET HAR<br />
VÄCKTS och Länsstyrelsen i Västmanland har genomfört<br />
en utredning av vattentornets kulturhistoriska värde.<br />
I utredningen konstaterar Anna Olsfelt bland annat att<br />
vattentornet används fortfarande och att byggnadens exteriör,<br />
interiör och maskineri är ursprungligt. Under 1940-talet<br />
användes torntaket för placering av en luftvärnskanon. För<br />
Västerås är vattentornet ett landmärke som tillsammans med<br />
andra höga byggnader ger staden sin identitetsskapande siluett.<br />
VÄSTMANLANDS LÄNS MUSEUM HAR I EN PRESS-<br />
RELEASE UTTRYCKT att det samhällshistoriska värdet är<br />
högt eftersom anläggningen är en del i en viktig kommunal<br />
utveckling. Vattentornet är Västerås första, vilket ger<br />
ett byggnadshistoriskt värde och tillsammans med den<br />
intilliggande vattenborgen en kontinuitet. I ett nationellt<br />
perspektiv är det sällsynt att ett vattentorn från denna tidsperiod<br />
fortfarande används med sin ursprungliga utrustning.<br />
Det pedagogiska värdet är högt både för vattentornet och<br />
vattenborgen. Hela anläggningen är viktig för att se helheten<br />
och förstå den historiska utvecklingen i Västerås.<br />
”<br />
FÖRENINGEN DJÄKNEBERGETS VÄNNER FRAMFÖR<br />
SINA SYNPUNKTER NEDAN:<br />
”Djäknebergsparken är idag enligt gällande stadsplan Parkmark.<br />
En delförsäljning av stadens enda centrala parkmark<br />
är ett exempel på där ekonomiska intressen ligger bakom<br />
utan en tanke på kultur eller framtida behov av närhet till<br />
naturen. I parken finns flera fridlysta växt- och djurarter.<br />
På västra berget runt vattentornet och vattenborgen har<br />
den utrotningshotade padd- och grodkolonin sina boplatser.<br />
(Rommen lägger de i dammarna bredvid vattenborgen).<br />
Totalt finns över 1 000 grodor och paddor. Alla är fridlysta<br />
enligt svensk lag. En padda kan bli upp till 40 år gammal,<br />
en groda 12 år.<br />
Efter framdragningen av den 4-filiga vägen Cityringen<br />
på bergets östra sida störs lugnet i parken kraftigt. Den<br />
västra sidan är det område som idag har kvar en fridfull och<br />
avstressande miljö. En bebyggelse i väster ökar biltrafiken,<br />
tar bort den lugna delen av parken och utrotar fridlysta<br />
djurarter i parken. Behovet av att nyttja och utveckla parken<br />
är mycket större än att bygga ett fåtal bostäder i detta känsliga<br />
område. Parken är en viktig oas för många människor, ett<br />
sommarställe för den som inget har.<br />
38<br />
Debatt i Spaning<br />
><br />
?Foto: Anna Olsfelt<br />
Vattentornet uppfördes 1932–34 som ett led i stadens modernisering av<br />
vattenförsörjningen. Arkitekt var den produktive stadsarkitekten Erik Hahr.<br />
Byggnaden är uppförd med en tolvsi<strong>dig</strong> plan där lika många pelare i armerad<br />
betong bär upp en vattencistern i en nitad järnkonstruktion. Runt pelarna<br />
är en fasadmur uppförd i mörkt rödviolett tegel där små rätvinkliga fönster<br />
är symmetriskt placerade. Konstruktionen ger en stram cylinderform,<br />
avskalad från ornament och utsmyckningar.<br />
Hela Djäknebergsparken är klassad som värdefull miljö enligt<br />
Västerås stads bevarandeprogram 1985. Vattentornet är<br />
B- klassat, vilket innebär ”Byggnad av större värde som inte<br />
får förvanskas vare sig genom arbeten på själva byggnaden<br />
eller genom bebyggelse i grannskapet”. Vattentornsområdet<br />
är högsta punkten i Västerås och denna bör givetvis vara<br />
öppet för allmänheten med exempelvis en naturpark och<br />
utsiktstorn.<br />
Parkens areal är idag cirka 100 000 m 2 . Historiska och<br />
arkitektoniska byggnader skärmar av parken på ett naturligt<br />
sätt. Det finns en unik gammal ädellövskog på Djäkneberget.<br />
Den innehåller över 1 100 planterade träd av bland<br />
annat ek, bok, al, alm, ask, asp, lönn, pil, lärkträd, oxel,<br />
tall och gran. Detta har även ett stort pedagogiskt värde<br />
för framtida generationer.<br />
Där finns också över 700 inskriptioner av Sam Lidman<br />
slutförda år 1895.<br />
Givetvis har kommunen rätt att pröva en bebyggelse,<br />
men förutsättningarna har ej ändrats gällande Djäknebergsparken.<br />
Behovet och trycket på att utveckla parken<br />
har istället ökat med en stark befolkningsutveckling.<br />
<strong>Vi</strong>ll Västerås stad locka hit skattebetalare är det inte<br />
bara bostäder som behövs, det måste även finnas en bra<br />
central park.”<br />
Eilif Petersen ordf. Djäknebergets Vänner
?<br />
Kulturslakten<br />
pågår<br />
– vem bryr sig?<br />
Varje tisdag klockan 12 – orgelmusik med sopplunch<br />
i Köpings kyrka. Organisten spelar, ett 50-tal medelålders,<br />
unga och äldre sitter i bänkarna, vi lyssnar, tänker,<br />
kanske drömmer. En halvtimme senare äter vi en<br />
god soppa, småpratar vid borden innan var och en<br />
går till sitt. Alla har berörts, berikats, upplevt gemenskap.<br />
En kulturupplevelse? Javisst. Men det vi har varit<br />
med om har inte varit pricken över i:t eller unnat oss<br />
något extra. Nej, vi har kommit för att vi behöver det.<br />
KULTURAKTIVITETER SOM ALTERNATIV ISTÄLLET FÖR<br />
AVDRAGSGILL FRISKVÅRDSTIMME, önskar kulturminister<br />
Marita Ulvskog i senaste DIK forum. Ulvskog vill säkert väl,<br />
MEGAFONEN<br />
men hon om någon bör veta att arbetslösheten inom kultursektorn<br />
är skyhög, ungefär fyra gånger så hög som övriga<br />
på arbetsmarknaden – bland museianställda har den stigit<br />
till över 20 %. Vad ska levereras, till vem och av vilka?<br />
Om en stad, en kommun, vill värna om sina medborgare,<br />
önskar att få fler besökare eller invånare – vad har man att<br />
locka med? Kulturens kreativa miljöer är en absolut grundbult<br />
eftersom upplevelser är en väsentlig del av livskvalitén.<br />
Men vem ska göra jobbet?<br />
När Köpings musikskola hotades av nedläggning skrev<br />
cirka 7 000 personer på en protestlista! Varför skrev så<br />
många under? Därför att vi visste att den betyder så mycket<br />
för så många. Inte bara för dem som spelar, utan för deras<br />
familjer - för alla som vill lyssna och som inom en framtid<br />
kommer att vilja lyssna. Unga människor behöver en plats<br />
där de får öva, lära, växa som människor och musiker.<br />
Därför – tack för att musikskolan fick vara kvar!<br />
Beprövad erfarenhet visar att varenda krona som<br />
investeras i olika kulturella aktiviteter resulterar i återbäring.<br />
Kulturarbetarnas lön är utgifter, men andra skördar<br />
sina inkomster – alltifrån matställen, bensinmackar, resebyråer<br />
till affärer. En stad med ett rikt kulturutbud har<br />
något att visa upp, erbjuda och berätta om. Våra museer,<br />
teatrar, bibliotek, konstverkstäder och gallerier är platser<br />
som berikar och berör, där föds idéer och skapas gemenskaper.<br />
Kanske blir vi en smula klokare, mer eftertänksamma,<br />
kanske mindre tvärsäkra. I vart fall – kulturen är en del av<br />
livet vi lever.<br />
Mycket pekar på att arbetslösa bibliotekarier, kulturarbetare,<br />
museipersonal, humanister, arkivtjänstemän inom<br />
informations- och mediefacket kommer att öka, inte minst<br />
när kommunerna måste spara än mer. Att skära ned ännu<br />
mer, om det nu är möjligt, då bidrar vi till en avhumanisering<br />
av vårt samhälle. <strong>Vi</strong>lken prislapp har vår Kulturminister<br />
tänkt sig för att bekämpa ohälsa och sjukskrivningar<br />
med kultur?<br />
Om kultur behandlas som en efterrätt, något exotiskt<br />
– då har man inte förstått att kultur är en given livsingrediens,<br />
en nödvän<strong>dig</strong> förutsättning för ett samhälles bestånd och<br />
framtidstro. Den stärker gemenskaper, bygger broar och ger<br />
rikedom.<br />
Varje <strong>museum</strong>, varje teater, varenda musikskola,<br />
konstgalleri och bibliotek, cruising eller dramatiserad stadsvandring<br />
är omistligt! Alla kulturarbetare vill utöva sitt<br />
yrke, sina hantverk och sina kunskaper. De vill utmana,<br />
engagera och inspirera, ge glädje och impulser. De är saltet<br />
i vår tillvaro, också i kampen mot TV:ns människoförakt<br />
och medvetna kränkningar av människovärdet. Kampen<br />
är ojämn, förs i det tysta, där omaskerade och mycket<br />
fredliga guerillas kämpar mot mediamogulernas förljugna<br />
pseudovärld. Demokratin förfaller när politik och ekonomi<br />
går i otakt med människan!<br />
Patrik Wallmark, präst i Köping<br />
39
SPANAREN<br />
”Kanske är vattnet<br />
så naturligt och<br />
så självklart att vi<br />
tar det alltför givet”<br />
Av Håkan Wåhlstedt<br />
När jag var liten, långt före IT-kommunikationens tid, tyckte jag att det var kul<br />
att skicka flaskpost. Inte för att det var direkt tillförlitligt. Jag visste aldrig var,<br />
när eller om jag skulle få nåt svar. Men det var just det som var fascinerande.<br />
MIN LILLA LAPP NEDSTOPPAD I EN GUTTSTA SOCKER-<br />
DRICKSFLASKA och islängd från Björnöbadet i Mälaren<br />
utanför Västerås kunde dyka upp var som helst. Jag hade<br />
hört talas om dem som efter flera år blev uppringda från<br />
andra sidan Atlanten av någon som hade hittat deras flaska<br />
guppande i New Yorks hamn. Mina flaskor kom aldrig<br />
längre än till Ridön. Men tanken fanns ändå kvar. De skulle<br />
kunnat dyka upp en annan tid på en annan plats precis<br />
som de enskilda vattendropparna. Jag lärde mig ti<strong>dig</strong>t att<br />
kretsloppen i tid och rum innebär att det är samma vatten<br />
som cirkulerar och därmed används om och om igen. Att<br />
samma vatten som vi dricker idag, dracks för 65 miljoner år<br />
sedan av Tyrannosaurus Rex. Samma vatten som avdunstar<br />
från våra svettiga kroppar, från djur och växter kommer<br />
någon att dricka på en annan plats i en annan tid. Det är<br />
elementär grundläggande kunskap som vi lär oss mycket<br />
40<br />
ti<strong>dig</strong>t – att vatten är förutsättningen för allt liv. <strong>Vi</strong> fascineras<br />
av att vår kropp består av 60 % vatten och gurkor av över<br />
95 %. Utan specifikt intresse för naturvetenskap känner<br />
alla till att vattnets kemiska betäckning är H 2O.<br />
DET ÄR INTE UTAN ATT JAG FÖRUNDRAS ÖVER HUR<br />
VI MÄNNISKOR trots detta brukar eller snarare missbrukar<br />
vårt gemensamma vatten. Allt vatten som VA-verken levererar<br />
ut i ledningarna är dricksvatten, fastän vi bara dricker en<br />
liten del av det. Samti<strong>dig</strong>t som vi behöver ungefär två liter<br />
vätska per person och dag för att leva förbrukar vi svenskar<br />
i genomsnitt 200 liter vatten per dygn. Kanske är vattnet<br />
så naturligt och så självklart att vi tar det alltför givet.<br />
Det är självklart inte hållbart med ett produktions- och<br />
konsumtionsmönster som leder till en förödande nedsmutsning<br />
och förgiftning. Det är en föga tröst att det är vi själva som
H 2O Foto:<br />
biologiska varelser som ytterst drabbas av vår misshushållning<br />
av vattnet. Saken blir inte heller bättre av den globala<br />
klimatförändring som leder till vattenbrist och torka på<br />
redan hårt drabbade platser eller oväder och översvämningar<br />
på andra håll.<br />
UTAN ATT MORALISERA är vi trots våra kunskaper om<br />
vattnets inneboende egenskaper inte riktigt så förstån<strong>dig</strong>a<br />
som man skulle kunna önska. Vattnet är med eller utan<br />
flaskpost bärare av vår oförmåga att anpassa oss efter<br />
de naturliga ekosystemen. Istället för att agera på tok<br />
för kortsiktigt måste vi se till och respektera helheten.<br />
SPANAREN<br />
41<br />
Foto: Jan Gustafsson<br />
Lasse Fredriksson
Foto: Agneta Waldenhielm<br />
UTFLYKTEN<br />
42
Färnebofjärdens<br />
nationalpark<br />
Av Anna Jansson<br />
NEDRE DALÄLVEN ÄR ETT AV LANDETS I SÄRKLASS<br />
MEST VÄRDEFULLA OMRÅDEN ur naturvårdssynpunkt.<br />
Färnebofjärden är den del av området som är minst påverkad<br />
av vattenregleringar, skogsbruk och bebyggelse. Den naturliga<br />
karaktären samt fjärdens höga biologiska och estetiska<br />
värden har gjort att denna del av Nedre Dalälven är väl<br />
värd att skydda som nationalpark. Färnebofjärden ingår<br />
även i projekten ”Natura 2000” och i ”Ramsarkonventionen”.<br />
INTILL FÄRNEBOFJÄRDEN ÄR FORSARNA ORÖRDA.<br />
De periodiska översvämningarna sätter en stark prägel på<br />
nationalparkens natur. Vårfloden är mäktig vid Tyttbo<br />
och Gysinge och ger en inramning som förstärker områdets<br />
karaktär av vildmark. Det flacka landskapet gör att älven<br />
under högvatten kantas av stora översvämningsmarker.<br />
Här går ”Limes norrlandicus”, den biologiska norrlandsgränsen.<br />
Myrmarker och barrskog med norrlandskaraktär<br />
möter sydliga naturförhållanden som lövskog med inslag<br />
av ek och lind vilket skapar många vackra vyer.<br />
Det artrika djur- och växtlivet vid Färnebofjärden skapar<br />
många otroligt spännande möten. Här finns 270 olika kärlväxter<br />
som blandas med 205 fågelarter (varav 107 häckar<br />
regelbundet), ett 20-tal fiskarter och cirka 70 rödlistade<br />
insektsarter. De lever tillsammans med älg, rådjur, hare,<br />
räv, mård, bäver, skogslämmel och lodjur. Färnebofjärden<br />
är känd för sin fågelrikedom och har varit flitigt besökt av<br />
ornitologer ända sedan 1970-talet.<br />
Här finns dessutom speciella miljöer med strandkärr,<br />
älvängar, översvämningsmark, gammelskog och forsar.<br />
UTFLYKTEN<br />
Nationalpark är den högsta utmärkelsen ett naturområde kan få. Färnebofjärden<br />
är idag en av 28 nationalparker i Sverige. Här bevarar vi vårt svenska<br />
naturarv så att vi, och kommande generationer, får njuta av vår vackra natur.<br />
I Färnebofjärden finns stora möjligheter för den<br />
som vill ut och paddla. Man kan välja lugna åar<br />
och öppet vatten eller att ta sig uppströms<br />
eller nedströms längs forsarna.<br />
43<br />
Foto: Anna Jansson
UTFLYKTEN<br />
44<br />
Färnebofjärdens nationalpark sträcker sig över tre län:<br />
Västmanland, Dalarna och Gävleborg.<br />
Huvudentréerna är Sevedskvarn, strax söder om<br />
Gysinge och Östa stugby, väster om Tärnsjö.<br />
På båda platserna finns utomhusutställningar om<br />
nationalparkens natur. Skyltar från riksväg 67 leder in<br />
till Sevedskvarn, både från söder och norr, via Gysinge.<br />
Söder om Tärnsjö finns vägvisning från riksväg 67<br />
till Östa stugby.<br />
DET FINNS MER<br />
På www.farnebofjarden.se<br />
Natura 2000 – Ett nätverk av EU:s mest skyddsvärda<br />
naturområden.<br />
Ramsarkonventionen – En internationell överenskommelse<br />
som handlar om bevarande och utnyttjande av våtmarker<br />
som har internationellt intresse.<br />
BOKTIPS<br />
Fiskeguide för Västmanland är utgiven av<br />
WestmannaTurism. Den innehåller många bra tips<br />
på fiske i länet. Nu har Fiskeguiden försetts med<br />
en uppdatering som säljs separat och tillsammans<br />
med boken. Guiden finns att köpa på turistbyråer<br />
och där fiskekort säljs.<br />
Foto: Jonas Palm<br />
UTFLYKTSMÅL<br />
ÖSTA<br />
Östa ligger strax utanför parkens södra delar. I området<br />
finns parkeringar, iläggningsplatser för båtar, vindskydd<br />
och eldplatser. Vandringsleder och stigar är dessutom<br />
markerade. Östa Stugby omfattar uthyrningsstugor,<br />
servering och affär samt uthyrning av kanot och båtar.<br />
SEVEDSKVARN<br />
Här finns forsskärgården i Dalälvens nedre gren.<br />
För besökaren finns parkeringsplatser, vindskydd,<br />
eldplatser och toaletter liksom olika stigar att vandra.<br />
GYSINGE BRUK<br />
Här möter du en upprustad bruksmiljö intill Dalälvens<br />
forsar med oskattbar kulturhistoria. Gysinge Wärdshus<br />
är ett modernt konferenshotell kompletterat med<br />
lanthandel, turistbyrå, <strong>museum</strong> och smedja.<br />
Parkeringsmöjligheterna är goda och på Granön<br />
finns naturstig och rastplatser.<br />
SKEKARSBO<br />
Här finns ett utkikstorn med otrolig utsikt över<br />
nationalparken liksom parkeringar, vindskydd,<br />
eldplatser och toaletter samt en promenadslinga<br />
som är cirka 2 km lång.<br />
TYTTBO<br />
Flugfiskarens paradis med ett antal parkeringar,<br />
vindskydd och eldplatser och naturligtvis fina forsar<br />
att fiska i. Här finns stigar på båda sidor av älven.<br />
Det är ett område som är väl värt ett besök även<br />
utan fiskespö.<br />
NATURUM<br />
Sommaren 2005 invigs Färnebofjärdens naturum<br />
i Gysinge. Naturum är en upplevelse för alla sinnen<br />
i alla åldrar. Här kommer man kunna se, känna, höra,<br />
lukta och lära sig mer om natur och kulturmiljö<br />
i Färnebofjärdens nationalpark.
NEDRE DALÄLVEN<br />
– SVERIGES MEST KOMPLETTA FISKEOMRÅDE<br />
Nedre Dalälven är ett 20 mil spännande och variationsrikt<br />
fiskeområde. Älven består omväxlande av stora<br />
örika sjöar/fjärdar som åtskiljs av ström- och forsområden.<br />
<strong>Vi</strong>d sidan av älven finns inbjudande större<br />
och mindre sjöar. Artrikedomen är ovanligt stor med<br />
ett 30-tal fiskarter. Och här finns alltid chansen att<br />
fånga riktigt stor fisk.<br />
I fjärdar och sjöar är det i första hand gädda, abborre<br />
och gös som lockar till fiske och i strömmarna fiskas<br />
laxartade fiskar som harr och öring.<br />
I Färnebofjärden samsas tre olika fiskevårdsområden:<br />
Sportfiskarna i Tyttbo, Gysingeforsarnas fiskevårdsområde<br />
och däremellan Färnebofjärdens fiskevårdsområde.<br />
KANOTING<br />
I Färnebofjärden finns stora möjligheter för den som<br />
vill ut och paddla. Kanot kan hyras i Östa, Gysinge<br />
och Näs. <strong>Vi</strong>d Näs camping finns dessutom kajaker till<br />
uthyrning. Eftersom Färnebofjärden är väl<strong>dig</strong>t varierad<br />
kan man välja lugna åar och öppet vatten eller att<br />
ta sig uppströms eller nedströms längs forsarna.<br />
UTFLYKTEN<br />
Foto: Jonas Palm Foto: WestmannaTurism<br />
NATURRESERVATET INGBO KÄLLOR<br />
Naturreservatet utgörs av ett antal källflöden med<br />
omkringliggande skog nedanför Ingboåsen vid Ingbo<br />
kvarn. Det är två källor med varsin damm vilka matas<br />
med vatten från åsen. Den fina slamartade sand som<br />
täcker bottnen ger dem en säregen blågrön färg.<br />
Flera kullfallna trädstammar ligger i dammarna och<br />
bidrar till områdets speciella karaktär. Medeltemperaturen<br />
i källorna är 7° C sommartid och varje dygn väller<br />
cirka 4,3 miljoner liter vatten fram. Fram till 1928 kunde<br />
byborna mala sin säd vid Ingbo kvarn. Nu är det snart<br />
åter möjligt. Till våren 2004 planeras en första provmalning.<br />
Det ingår i projektet med att återuppbygga<br />
Ingbo kvarn som utförts av Ingbo Kvarnförening.<br />
Information finns på hemsidan:<br />
www.ingbokvarn.com<br />
GYSINGE BRUKS FLOTTNINGSMUSEUM<br />
På Gysinge Bruk finns Flottningsmuseet som skildrar den<br />
stora betydelse flottningen hade för trävaruindustrins<br />
utveckling. <strong>Vi</strong>dare beskrivs flottningens historia, teknik<br />
och männen som arbetade med flottningen. Till museet<br />
hör förutom själva museiutställningen också ångvarpbåten<br />
Laxen samt andra flottarbåtar, båthus, flottarkoja,<br />
flottarsmedja och ytterligare en utställning i gapskjulet.<br />
Information finns på hemsidan:<br />
www.sandviken.se/gysinge<br />
45
UR SAMLINGARNA<br />
Vattnets offer<br />
av Krister Ström<br />
”Förrädare och överlöpare hänger de i träden, fega, krigsrädda och onaturligt otuktiga<br />
sänker de i smutsiga sumpmarker med grenved lagt ovanpå” berättar Tacitus i sin<br />
etnologiska studie, Germania, om de fria germanska folken. Uppgiften för osökt<br />
tanken på de offerfynd i våtmarker som uppdagats i Norden, framför allt i de<br />
södra delarna. För några år sedan gjordes även ett märkligt fynd i en skogssjö<br />
i Västmanland som av flera skäl kan misstänkas vara spår av en kultisk handling<br />
utförd där för nästan två tusen år sedan.<br />
NÅGRA METER UT FRÅN STRANDEN PÅ KÄRINGÖN<br />
MITT I VÅGSJÖN STOD RESTER AV ETT LERKÄRL FRÅN<br />
DET ANDRA ÅRHUNDRADET E. KR. vilket innehöll fragment<br />
av matrester som efter analys bedömts vara någon form av<br />
gröt. <strong>Vi</strong>d en sonderande undersökning i området registrerades<br />
senare flera störar och pålar nedstuckna i sjöns botten.<br />
VÅGSJÖN LIGGER BORTOM DEN KÄNDA FORNLÄM-<br />
NINGSBYGDEN I SÖDER. Där möts socknarna Sura,<br />
Gunnilbo och Odensvi. Trakten domineras av skogsmark<br />
med inslag av mindre våtmarker. Precis så som det ofta<br />
förhåller sig på de platser där offerfynd gjorts. Man har<br />
nedsänkt lerkärl och redskap på platser som ligger på<br />
betydande avstånd från bygdecentra. Även djur och människor<br />
har offrats och fått sin sista vila i vatten. Påfallande ofta<br />
har de döda strypts eller fått halsen avskuren. Stryprepet<br />
liknas vid de vridna halsringar av brons som utgör en<br />
betydande del av mossfynden. I vårt län finns ännu inga<br />
fynd av människo- eller djuroffer. De flesta offerfynden<br />
har återfunnits i södra Skandinavien, då främst Danmark.<br />
46<br />
OFFRANDET VAR EN KULTISK HANDLING FRAMFÖR<br />
ALLT TILL EN KVINNLIG GUDOM, MODERGUDINNAN<br />
– MODER JORD. <strong>Vi</strong> kan se henne i små kvinnofigurer gjutna<br />
i brons. De är nakna men bär halsringar. Tre halsringar<br />
från denna tid har vid skilda tillfällen påträffats i samma<br />
mossmark strax utanför Västerås. Om kult kring dyrkan<br />
av den livgivande gudinnan berättas i Germania: ”På en ö<br />
i oceanen finns en av människor aldrig beträdd lund, och<br />
i denna står en invigd vagn med förhängen omkring. Endast<br />
prästen har tillåtelse att vidröra den. Endast han är därför<br />
den som vet när gudinnan befinner sig i helgedomens inre<br />
och ledsagar henne därifrån med djupaste vördnadsbetygelser<br />
på hennes färd i den med kor förspända vagnen... Därefter<br />
tvättas vagnen med sina förhängen och även gudinnan<br />
själv om man vill tro på det – i en avsides belägen sjö.<br />
Detta utförs av trälar som omedelbart efteråt uppslukas<br />
av samma sjö...”. Berättelsen om hur gudinnans tjänare<br />
efter kulthandlingens fullbordan dränks i en sjö för<br />
tanken till de offrade mossmänniskorna.<br />
Foto: <strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong> <strong>museum</strong>
ARKEOLOGEN THOMAS ERIKSSON, SOM UTFÖRLIGT<br />
BEHANDLAT FYNDET I VÅGSJÖN i en uppsats i <strong>Västmanlands</strong><br />
<strong>läns</strong> <strong>museum</strong>/<strong>Västmanlands</strong> Fornminnesförenings<br />
årsskrift 2000/01, skriver om en ännu intressantare berättelse<br />
från trakten. ”<strong>Vi</strong>d sjön Lillgryten, 6 km söder om Vågsjön,<br />
samlades de unga kvinnorna från Kölsta by på midsommarafton.<br />
De badade nakna i sjön och endast en man, som<br />
hade gift sig under året, fick vara med. Han fick stå naken<br />
på stranden medan flickorna gick upp baklänges ur vattnet.<br />
När de kom upp kysste han dem på skuldran och sedan<br />
dansade man runt kopparkrukor, som ti<strong>dig</strong>are hade rengjorts<br />
med sand från sjön.”<br />
I Vågsjön finns utöver Käringön, Jungfruviken och ett<br />
av landets största offerfynd har gjorts i Käringsjön i Halland.<br />
EN UPPMANING:<br />
Spana vidare om offer och fruktbarhetsriter!<br />
MERA VATTEN<br />
UR SAMLINGARNA<br />
Foto: Agneta Waldenhielm<br />
Ny skrift från The Swedish Archeological Society (Vol II, 2003)<br />
med titel Current Swedish archaeology, Water – Resource,<br />
Regenerator, Communicator.<br />
Boken innehåller flera arkeologiska artiklar som uteslutande<br />
är skrivna på engelska, men med det gemensamma temat<br />
vatten. Den artikel som har störst intresse för Västmanland<br />
är Lotta Fernståls ”Where Different Waters Met. Aspects<br />
on the Apollo Grannus vase and its position near Sagån<br />
in the province of Västmanland.”<br />
Artikeln handlar om ett av de mera kända arkeologiska<br />
fynden i länet. Apollo Grannus vasen som hittades<br />
i Fycklinge i Björksta socken år 1818. Bronsvasen är från<br />
romersk järnålder återfanns i en grustäkt intill Sagån.<br />
Redaktörer är Kerstin Cassel, Anders Gustafsson. Skriften<br />
kan beställas från Södertörns Högskola, 141 89 Huddinge.<br />
47
FRÅN FÖRENINGARNA<br />
TRÅNGFORS SMEDJA<br />
Av Trångforsgruppen<br />
Måndagen den 5 mars 2004.<br />
<strong>Vi</strong> träffas på vägen mellan Strömsholms kanal och<br />
Kolbäcksån för att gå till Trångfors gamla hammarsmedja.<br />
<strong>Vi</strong> är Daniel Sköld, John Jonsson och Ingvar Ek,<br />
som vandrar vår sedvanliga måndagspromenad till<br />
restaureringsarbetet vid smedjan. Vår arbetstid är<br />
mellan 08.00 och 12.00. Vädret är underbart med en<br />
temperatur på cirka 18 grader. Vägkanterna formligen<br />
översvämmas av vitsippor.<br />
VI PASSERAR KOLLADAN FRÅN 1859, den som vi började<br />
renovera, och även den bakom ladan befintliga Trångfors<br />
källa med underbart kallt och rent vatten. Många har<br />
upptäckt den och hämtar vatten där. Analys har gjorts på<br />
vattnet, vilket visar att det är helt fritt från föroreningar.<br />
Utanför gnistrummet har hela arbetsstyrkan samlats. Åke<br />
Lyckstedt, som har hand om bokföringen, konstaterar<br />
att arton stycken är närvarande av de tjugo som ingår<br />
i arbetsgruppen. <strong>Vi</strong> består av pensionärer i åldrar från<br />
sextiofem år och uppåt. Samtliga har en yrkeserfarenhet<br />
överstigande trettiofem år vid industrin.<br />
Dagens arbete kommer att pågå vid vattenrännan, dammluckorna<br />
och stora vattenhjulet samt runt kolmilan. De<br />
restaureringsarbeten, som är klara, består av ett ti<strong>dig</strong>are<br />
fullstän<strong>dig</strong>t nedrasat gnistrum samt renovering av den<br />
13 m höga skorstenen, en lancashireugn, brygghuset, labbit,<br />
klensmedjan och blåsmaskinhuset. Ett stort arbete har<br />
utförts vid mumblingshammaren som är klar att monteras<br />
när stora vattenhjulet är på sin plats. En kolningsplats med<br />
kolmila och två kolarkojor visar hur detta arbete gick till.<br />
Vår vision är att återställa Trångfors bruk med det utseende<br />
det hade år 1890. Utrustningen skall vara funktionsduglig,<br />
så att, när vattnet dras på, hjulen skall snurra och en smälta<br />
tas fram.<br />
Stiftelsen Trångfors smedja<br />
Telefon 0220-513 90<br />
48<br />
För att kunna följa det fortsatta arbetet med upprustningen<br />
av smedjan finns vi på Svedvi-Berg hembygdsförenings<br />
hemsida med fortlöpande uppdatering av bilder över det<br />
fortsatta arbetet. www.svedviberg.se<br />
Foto: Kim Lill<br />
Foto: Daniel Sköld
Foto: Agneta Waldenhielm<br />
UR LITTERATUREN<br />
Ur ”Sång om att leva<br />
på jorden”<br />
Av Lars Gustafsson<br />
Det är lätt att älska vattnens liv, virvlarna,<br />
som står ovanför de gamla slussarna<br />
med portar gröna av åldriga alger, grönt hår<br />
som strömmen smeker; det finns smekningar<br />
som aldrig upphör, den åskblå färgen<br />
som löper över de stora sjöarnas ytor<br />
i de första åskbyarna är också smekningar<br />
strändernas småprat med vågorna om små ting,<br />
de korn av guld som glimmar till där<br />
vattnet är djupt och mörkt och faller långsamt<br />
ned mot ett mörker där ingen kan följa dem.<br />
Också vattendjupen är en rymd, mycket små<br />
galaxer roterar mellan mäktiga mörker,<br />
ur bottnarnas gyttja stiger moln,<br />
spiralarmar, skymmande vaga skuggor av stoft.<br />
Det är lätt att tänka sig universum<br />
som någonting mycket nära botten<br />
i en gammal sjö, svagt ljus, roterande korn<br />
av något som rörts upp från bottnen,<br />
stillheten är densamma som på bottnen<br />
av de djupaste brunnarna, stillheten,<br />
de svaga långsamma rörelsen som är skuggan<br />
av en storm som drar fram över ytan<br />
som är avlägsen och ljudlös: vi är i en brunn,<br />
ser ljus i en brunn, och brunnen ser vi inte...<br />
Ur ”Artesiska brunnar cartesianska drömmar”<br />
Stockholm 1980<br />
49
EXPERTPANELEN<br />
50<br />
DEN KONSTIGA TVINGEN<br />
FRÅGA:<br />
Hej! Jag har i min ägo en<br />
tingest som jag inte vet vad<br />
den har använts till. Den<br />
fanns i en låda som innehöll<br />
diverse olika saker, mest<br />
syattiraljer. Lådan fick jag<br />
vid en dödsbodelning för<br />
många år sedan. Eftersom<br />
jag är mekanist har ”saken”<br />
intresserat mig eftersom att<br />
den är av hög mekanisk kvalitet och utförande. Jag har frågat<br />
många under årens lopp, både män och kvinnor, vad det är jag<br />
ärvt, men ingen vet.<br />
”Saken” är totalt cirka 120 mm hög och försedd med tving<br />
så att den kan fästas i en bordsskiva. Överst är den försedd med<br />
en sfär med diametern 23 mm. Sfären är fjäderbelastat delbar<br />
på mitten och kan via en stång från undersidan<br />
öppnas cirka 10 mm. Man kan på detta sätt fästa något<br />
i sfären. På fotot har jag satt fast en penna i gapet. ”Saken” har<br />
mycket hög ytfinish och är förkromad. Jag skulle vara mycket<br />
tacksam om jag kan få hjälp med att utröna vad detta är.<br />
”Förbryllad”<br />
SVAR:<br />
På redaktionen har vi inte kunnat lösa frågan om den underliga<br />
tvingen. Inte ens våra textilkunniga kollegor kan placera<br />
föremålet. Det finns tvingar liknande denna som används<br />
för att hålla fast sybågar med, men de brukar inte vara fjäderbelastade.<br />
Kanske någon i läsekretsen vet vad detta är.<br />
Kontakta i så fall redaktionen.<br />
Frågan om ”kilen” som var införd i förra numret är på väg<br />
mot en lösning. En läsare tycker sig känna igen ett redskap<br />
som använts inom snickeri, för att klyva träbitar med.<br />
Redaktionen forskar vidare.<br />
FRÅGA:<br />
Skulle bli mycket tacksam för ett utlåtande vad bifogade<br />
bildobjekt är och/eller har för användning.<br />
L x b x h = 1 130 x 90 x 120 mm. Handtaget är rörligt i vertikalled<br />
och påverkar rivytan. Den sistnämnda rör sig mot motsvarande<br />
underlag och river eller krossar något material som<br />
lagts i den övre behållaren. Man får känslan av att den använts<br />
som hushållsapparat i någon form.<br />
Jan E. Johnson<br />
SVAR:<br />
Även denna ”tingest” har redaktionen gått bet på. Det skulle<br />
kunna röra sig om en mandelkvarn av annorlunda modell.<br />
Det framgår inte om den kan vevas eller på vilket sätt den<br />
maler eller krossar.
MIDSOMMARFIRANDE<br />
Västanfors hembygdsgård, traditionellt<br />
midsommarfirande med början<br />
kl. 14.00. Stången reses kl. 15.00.<br />
Nora Hembygdsgård. Tärnsjö.<br />
Midsommar med lekar för barn.<br />
Bösebergsparken, Hubbo kl. 15.00.<br />
Seglingsberg, Ramnäs–<strong>Vi</strong>rsbo<br />
hembygdsförening kl. 15.30.<br />
Bysala Hembygdsgård. Medtag<br />
blommor, blader och kaffekorg kl. 10.00.<br />
Norbergs Hembygdsförening.<br />
Utställningen ”Byar i Norberg” öppnas<br />
på hembygdsgården Karlberg, Norberg<br />
Karmansbo Bruksmiljö firar traditionsenlig<br />
midsommarfest i Kolhuset med<br />
dans och knytis.<br />
Skinnskattebergs Hembygdsförening<br />
har traditionell midsommarfirande<br />
kl. 14.00–16.00.<br />
Midsommarfirande även på Västervåla<br />
Hembygdsgård, Skantzen i Hallstahammar<br />
och Harbo hembygdsgård.<br />
Kulturkalendern<br />
0406<br />
0410<br />
JUNI<br />
0626: Gudstjänst på hembygdsgården<br />
i Västervåla.<br />
0626–27: Kl. 16.00. Teater ”Christina<br />
– drottning av Guds nåde”, Tidö slott.<br />
Biljettköp på turistbyrån i Västerås<br />
telefon 021-10 38 30.<br />
0629–30: Kl. 19.00. Teater ”Christina<br />
– drottning av Guds nåde”, Tidö slott.<br />
JULI<br />
0701–02: Kl. 19.00. Teater ”Christina<br />
– drottning av Guds nåde”, Tidö slott.<br />
0701–02: Kl. 18.30. Teater ”Rasmus<br />
på luffen”, Kanalmuseet Skantzen,<br />
Hallstahammar. För biljettinformation<br />
ring 0220-174 09.<br />
0703: Järnets Dag i Karmansbo.<br />
Information på Skinnskattebergs<br />
turistbyrå, telefon 0222-450 45.<br />
Arrangör: Karmansbo Bruksmiljö.<br />
Med reservation för eventuella ändringar<br />
0703–04: Kl. 16.00. Teater ”Christina<br />
– drottning av Guds nåde”, Tidö slott.<br />
0703–04: Kl. 15.00. Teater ”Rasmus<br />
på luffen”, Kanalmuseet Skantzen,<br />
Hallstahammar.<br />
0703–04: Kl. 13.00–18.00. Sommarkafé.<br />
Skinnskattebergs Hembygdsförening.<br />
0706: Barnens dag i parken, Karlbergs<br />
hembygdsgård, Norberg.<br />
0706: Kl. 19.00. Trivselkväll vid<br />
Gammelgården. Medtag kaffekorg.<br />
Fläckebo Hembygdsförening.<br />
0704: Hembygdens dag firas på<br />
Västervåla Hembygdsgård.<br />
0704–10: Möklintaveckan. Gammelgården<br />
öppen varje dag med servering.<br />
<strong>Vi</strong>sning av Bårstugan och soldattorpet<br />
varje dag. Mer information i Möklintaveckans<br />
programtidning.<br />
0707: Kl.19.00. ”Sommar på Skantzen”,<br />
”Läsarsångernas kväll”, Hallstahammar.<br />
0709: Hembygdsdag. Utställning av<br />
gamla leksaker. Tävling ”Vad är det här”.<br />
0710–11: Kl. 13.00–18.00. Sommarkafé.<br />
Skinnskattebergs Hembygdsförening.<br />
:spaning KULTURKALENDERN 1
KULTURKALENDERN<br />
0711: Kl. 11.00 Friluftsgudstjänst på<br />
Gammelgården i Möklinta. Kaffe med<br />
bröd eller våffla.<br />
0712: Råsbodagen hos Jakob Martinell<br />
i Råsbo. Hembygdsvecka på Nora<br />
Hembygdsgård, Tärnsjö.<br />
0713: Sigvards gäng. Milan tänds.<br />
Nora Hembygdsgård, Tärnsjö.<br />
0714: LRF svarar för programmet och<br />
Syndap medverkar. Nora Hembygdsgård,<br />
Tärnsjö.<br />
0714: Slåtterkväll vid Harbo Hembygdsgård.<br />
0714: Kl. 19.00. ”Sommar på Skantzen”,<br />
”Fredskören” från Skeppsholmens<br />
Folkhögskola. Hallstahammar.<br />
0715: Kyrkan är värd för kvällen.<br />
Nora Hembygdsgård, Tärnsjö.<br />
0716: Karl-Johan Olsson och Bengt<br />
Lundin. Nora Hembygdsgård, Tärnsjö.<br />
0717: Auktion. Karl Olov Ruth. Nora<br />
Hembygdsgård, Tärnsjö.<br />
0717–18: Kl. 11.00–17.00. Kulturdagarna<br />
i Hed. Information på Skinnskattebergs<br />
turistbyrå, telefon 0222-450 45.<br />
0717–18: Kl. 13.00–18.00. Sommarkafé.<br />
Skinnskattebergs Hembygdsförening.<br />
0718: Kl. 11.00. Ekumenisk gudstjänst.<br />
Nora Hembygdsgård, Tärnsjö.<br />
0721: Kl. 19.00. ”Sommar på Skantzen”,<br />
Hallstahammar.<br />
0724: Kl. 13.30 Torpvandring vid<br />
Ludvikstorp. Samling vid Gnarp.<br />
Ramnäs–<strong>Vi</strong>rsbo Hembygdsförening.<br />
0724–25: Kl. 13.00–18.00. Sommarkafé.<br />
Skinnskattebergs Hembygdsförening.<br />
0725: Kl. 12.00 i kyrkan. Kl.13.00 vid<br />
Gammelgården. Sommarfest.<br />
Underhållning, lotteri, kaffeservering.<br />
Årets tema: Ull. Fläckebo Hembygdsförening.<br />
0728: Kl. 19.00. ”Sommar på Skantzen”,<br />
Hallsta Swing. Hallstahammar.<br />
0731: Kl. 13.00–18.00. Sommarkafé.<br />
Skinnskattebergs Hembygdsförening.<br />
2 KULTURKALENDERN :spaning<br />
Alla söndagar: Kl. 14.00 –17.00.<br />
Abramsgården i Medåker. Servering<br />
av kaffe och våfflor. Smedjan i drift,<br />
kartutställning över alla byar i Medåker.<br />
Hantverk visas.<br />
Juli månad: Kubbturnering vid<br />
Harbo hembygdsgård.<br />
AUGUSTI<br />
0801–07: Kulturvecka vid Harbo<br />
hembygdsgård. Kontaktperson Kenth<br />
Hansson, telefon 0224–360 77.<br />
0801: Kl. 10.00 Harbo hembygdsförening<br />
firar 70 år.<br />
0801: Kl. 10.00 och 13.00. Industriminneshistorisk<br />
rundvandring i Heby.<br />
Samlingsplats parkeringen vid Heby<br />
Bibliotek. Guide Kenth Hansson.<br />
0801: Kl. 10–15. Hembygdsgårdens<br />
dag i Prostgården i Munktorp.<br />
Hantverkare ställer ut sina alster.<br />
0801: Kl. 14.00. Friluftsgudstjänst,<br />
Abramsgården i Medåker.<br />
0801: Karlbergsdagen i Norberg.<br />
Hembygdsgårdens dag. Karlbergs<br />
hembygdsgård.<br />
0801: Kl. 11.00–15.00. <strong>Vi</strong>sning av<br />
Gammelgården. Fläckebo Hembygdsförening.<br />
0801: Kl. 11.00–16.00. Hembygdens<br />
dag med friluftsgudstjänst på<br />
Gammelgården. Öppet hus.<br />
Kaffe med bröd eller våffla. Möklinta.<br />
0801: Kl. 13.00–18.00. Sommarkafé.<br />
Skinnskattebergs Hembygdsförening.<br />
0802–06: Knyppelkurs. Välkommen att<br />
titta på alster av olika slag. Västanfors<br />
hembygdsgård.<br />
0804: Kl. 19.00. ”Sommar på Skantzen”,<br />
Allsångskväll. Arr: Kristen gemenskap.<br />
Hallstahammar.<br />
0807: Kl. 12.00–16.00. Hembygdens<br />
dag på Skantzen. Slåtter på ängen<br />
kl. 11.00. Hallstahammar.<br />
0807: Byvandring i Marbäck, Harbo.<br />
0807: Kl. 10.00–17.00. Skattmansö skola<br />
– 101 år i <strong>Vi</strong>ttinge firas.<br />
0807: Kl. 13.00. Bygdedag vid Harakers<br />
prästgård med bl. a. underhållning,<br />
kaffeservering, tunnbrödsbakning och<br />
den gamla handelsboden är öppen.<br />
0807: Kl. 10.00–14.00. Gammaldags<br />
marknad. Skinnskattebergs Hembygdsförening.<br />
0807–08: Bishop Hill spelet med<br />
medverkande av gruppen Blåeld.<br />
Nora hembygdsgård, Tärnsjö.<br />
Förköp på turistbyrån i Tärnsjö, telefon<br />
0292-535 02. Biljettförsäljning även<br />
vid entrén i anslutning till teatern.<br />
0808: Återvändardag. Arr: Västanfors<br />
församling, Fagersta kommun och<br />
Hembygdsföreningen. Västanfors<br />
hembygdsgård.<br />
0808: Kl. 11.00. Ströms Minnesgudstjänst<br />
vid Hembygdsgården i Heby.<br />
Våffelservering.<br />
0808: Kl. 16.00. Friluftsgudstjänst.<br />
Skinnskattebergs Hembygdsförening.<br />
0814: Kl. 13.00. “Smeddag” vid valsverket/lancashiresmedjan<br />
i Ramnäs.<br />
Eko<strong>museum</strong> Bergslagens buss kommer<br />
med smide och bildutställning.<br />
Sång och musik.<br />
0814–15: Kl. 15.00. Teater ”Rasmus<br />
på luffen”, Kanalmuseet Skantzen,<br />
Hallstahammar.<br />
0815: Kl. 16.00. Surströmmings- och<br />
sillfest på Gammelgården i Möklinta.<br />
Lotteri.<br />
0819–22: Kl. 15.00. Teater ”Rasmus<br />
på luffen”, Kanalmuseet Skantzen<br />
Hallstahammar.<br />
0821: Kl. 18.00. Musik i Orgelmuseet.<br />
Fläckebo Hembygdsförening.<br />
0822: Trångforsdagen. Trångfors<br />
smedja, Hallstahammar.<br />
0822: Kl. 15.00. Musik vid Dalälven med<br />
folkmusikgruppen Väsen och Enåkers<br />
spelmän i Folkets Hus, Tärnsjö.
0823–29: U21-EM i vattenskidor, Eskiln,<br />
Fagersta. Arr: Fagersta vattenskidklubb.<br />
0827–28: Höstfest i Västanfors.<br />
Arr: Västanfors Intresseförening<br />
i samarbete med Västanfors IF.<br />
0828: Kl. 10.00–15.00. Loppis i logen.<br />
Skerike hembygdsförening. I logen vid<br />
Skerike kyrka.<br />
0829: Kl.11.00–16.00. Medåkers marknad.<br />
Försäljning av lokala produkter.<br />
SEPTEMBER<br />
0904: Kl. 10.00–14.00. Den gröna staden.<br />
Föredrag och vandring i Västerås<br />
centrala delar. Föranmälan. Information<br />
Länsmuseet: 021-15 61 00.<br />
0910: Kl.19.00. Berättarkväll. Gammelgården.<br />
Fläckebo Hembygdsförening.<br />
0919: Kl. 17.00. Spökvandring i Svanå.<br />
Samling vid Svanå fotbollsplan.<br />
0911–12: Byggnadsvårdsmässa<br />
på Johannesbergs Herrgård.<br />
0912: Kulturhusens Dag i Björsbo skola,<br />
Tema: byggnadsvård. Samarrangemang<br />
med Svenska Kyrkans sockenresa.<br />
Hallstahammar. Information 0220-174 09.<br />
0912: VM i orientering, Västervåla.<br />
Långdistans kvalificering.<br />
0916: VM i orientering i Västervåla.<br />
Långdistans final.<br />
0918: Fårets dag på Åsby, Hallstahammar.<br />
Lantbruksmuseet öppet.<br />
OKTOBER<br />
1014: Kl. 19.00. <strong>Vi</strong> lyssnar på<br />
inspelade intervjuer. Söderhammar.<br />
Ramnäs–<strong>Vi</strong>rsbo Hembygdsförening.<br />
1023: Premiär av nutidsmusikalen<br />
”Lågan flämtar i fjärran” på Norrby<br />
Teater. Spelas november och början av<br />
december. Arr: Norrby teater. Fagersta.<br />
1031: Kl. 18.00. Öppet Hus i Harakers<br />
Prästgård.<br />
KULTURKALENDERN<br />
❁<br />
Trädgårdshelg i Västerås<br />
4–5<br />
september<br />
Lär känna din gröna stad!<br />
<strong>Vi</strong> som ordnar denna trädgårdshelg samarbetar med en ambition att<br />
förmedla kunskap om den västmanländska trädgården och dess historia.<br />
Årets tema är trädgårdar och parker i Västerås. Med hjälp av Gunilla<br />
Åkerman, landskapsarkitekt, ska vi få en spännande upplevelse av<br />
framförallt den gröna staden Västerås.<br />
Den 4 september gör vi en promenad till<br />
Den gröna staden i centrum<br />
Samling vid Slottet kl. 10.00 för kaffe och introduktion. Sedan vandrar vi runt<br />
i den centrala staden under ledning av landskapsarkitekt Gunilla Åkerman.<br />
Turen går från Vasaparken och Hamngatan vidare via Stadsparken utmed ån<br />
till Stora Torget. <strong>Vi</strong> betraktar cityomvandlingen på 1980 och 2000-talen,<br />
ser Skrapan, Officershuset och Storgårdskvarteren. Kl. 12.00 är vi vid stadsbiblioteket<br />
för att se en gammal Västeråsfilm. Dagen avslutas med en visning<br />
av Botaniska trädgården.<br />
Den 5 september far vi till<br />
Det gröna och byggda kulturarvet i Västerås<br />
<strong>Vi</strong> samlas kl. 10.00 på Vallby Frilufts<strong>museum</strong>. Därifrån går en buss till Gideonsberg<br />
och Rönnby via domkyrkoområdet och Rudbecksparken. <strong>Vi</strong> gör en<br />
promenad och tar kaffepaus i Mårtens hage. Efter rundturen släpper bussen av<br />
oss vid Biskopsängen där vi gör en kort rundvandring bland koloniträdgårdarna.<br />
Koloniföreningens medlemmar berättar om sitt område. Kl. 13.00 är vi tillbaka<br />
på Vallby där årets skördefest pågår.<br />
Föranmälan senast den 27 augusti på telefon 021-15 61 00 eller<br />
e-post: lansmuseet@ltvastmanland.se<br />
Kostnad 4/9 100 kronor (inkl. kaffe), 5/9 150 kronor (inkl. kaffe).<br />
Begränsat antal deltagare.<br />
Arrangörer: ProAros Ung Kultur, Stadsbyggnadskontoret Västerås stad,<br />
Vallby Frilufts<strong>museum</strong>, <strong>Västmanlands</strong> Hembygdsförbund och<br />
Fornminnesförening och <strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong> <strong>museum</strong>.<br />
:spaning KULTURKALENDERN 3
NOTISER<br />
4 NOTISER :spaning<br />
RAPPORT FRÅN FRAMTIDEN<br />
Krampen-projektet<br />
Länsmuseet har sökt pengar för att<br />
arbeta med det moderna kulturarvet.<br />
Projektmedel har tilldelats för arbete<br />
med de interneringsläger för ryska<br />
krigsfångar som fanns i Skinnskattebergs<br />
kommun. Syftet med projektet<br />
är att synliggöra denna relativt okända<br />
del av vår historia. I ett första skede<br />
ska befintlig information inventeras<br />
och sammanställas. Ett skyltprogram<br />
skall tas fram och arbete med inventering<br />
av platserna samt röjning skall<br />
genomföras. Den 10–11 oktober är det<br />
60 år sedan fångarna i rysslägren<br />
utlämnades till Sovjet, vilket är tänkt<br />
att uppmärksammas. Arbetet kommer<br />
att bedrivas i nära samarbete med<br />
Skinnskattebergs kommun och flera<br />
ideella föreningar.<br />
Museiveckan åter<br />
I höst, under vecka 37, blir det åter en<br />
museivecka i en av länets kommuner.<br />
I år är det Köpings kommun som är<br />
på tur. Under museiveckan kommer<br />
<strong>läns</strong>museet och kommunens övriga<br />
museer att anordna en lång rad program.<br />
Naturvårdspengar till kommunerna<br />
Länets kommuner får i år dela på tre<br />
miljoner kronor för naturvårdsprojekt.<br />
Det är staten som via Länsstyrelserna<br />
lämnar bidrag till projekt som bedrivs<br />
på lokal nivå. Pengarna får sökas av<br />
kommunerna men bidragen går i första<br />
hand till samverkansprojekt mellan<br />
kommunen och andra aktörer, till<br />
notiser<br />
exempel ideella föreningar. Bidrag<br />
lämnas med 50 % av totalkostnaden.<br />
Som egen insats kan räknas ideellt<br />
arbete, sponsormedel, kommunalt<br />
eget arbete eller andra statliga bidrag<br />
(utom LBU-medel). Projekten skall<br />
uppfylla ett eller flera av de av regeringen<br />
uppställda miljökvalitetsmålen<br />
och får inte ha påbörjats innan bidrag<br />
beviljas. Pengarna kan användas till<br />
exempel till kunskapsuppbyggnad,<br />
vård och förvaltning av områden,<br />
områdesskydd och informationsinsatser.<br />
Mer information lämnas av Hembygdsförbundets<br />
kansli, Länsstyrelsen<br />
i Västmanland eller din kommunala<br />
handläggare.<br />
Tre vårdplaner – ett pilotprojekt<br />
Våren 2002 fick <strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong><br />
<strong>museum</strong> i uppdrag av Västerås stift<br />
att upprätta vårdplaner för Säterbo,<br />
Tillberga och Ljusnarsbergs kyrkor.<br />
Det skedde mot bakgrund av en nyinrättad<br />
statlig stödform, kyrkoantikvarisk<br />
ersättning. Målet är att så vitt<br />
möjligt fastställa kyrkobyggnadernas<br />
nuvarande status och därmed bättre<br />
kunna planera framtida underhåll.<br />
Inom de närmaste åren väntas därför<br />
många vårdplaner bli upprättade<br />
inom Västerås stift.<br />
Dokumenten kommer säkert att<br />
variera avsevärt såväl till form som<br />
innehåll. Länsmuseets uppdrag kan ses<br />
som ett pilotprojekt, att sammanställa<br />
tre olika dokument som kan tjäna som<br />
”referensexemplar”. Projektet avslutades<br />
i början av april 2004, då vårdplanen<br />
för Ljusnarsbergs kyrka blev fär<strong>dig</strong>ställd.<br />
En bieffekt av det omfattande<br />
dokumentationsarbetet är att kunskapen<br />
om de tre kyrkornas byggnadshistoria<br />
ökat avsevärt. Vårdplanerna har<br />
distribuerats både <strong>dig</strong>italt och i utskriven<br />
form till Västerås stift, berörda församlingar<br />
och Länsstyrelsen.<br />
Tool-Kit<br />
Under 2004 kommer Länsmuseet<br />
att arbeta med projektet Tool-Kit.<br />
Mot bakgrund av ti<strong>dig</strong>are projekt om<br />
kulturmiljö ställs frågan: ”vems kulturarv<br />
arbetar vi med?”. Få medborgare<br />
anser sig ha inblick i eller kunna<br />
påverka beslut som rör deras kulturmiljö.<br />
Däremot vill en stor del gärna<br />
ha den möjligheten. Projektet Tool-Kit<br />
är tänkt att vända sig till kommunerna<br />
och ge dem en ”verktygslåda” med<br />
goda exempel och idéer på hur man<br />
ska skapa en medborgardialog. Det<br />
skall också skrivas en handledning<br />
med förslag på metoder och aktiviteter<br />
som kan nå olika målgrupper i samhället.<br />
Smébussen med Eko<strong>museum</strong><br />
Smébussen – en rullande utställning<br />
om smeder och smide – invigdes<br />
tisdagen den 25 maj av kulturminister<br />
Marita Ulvskog på Hammarbacken<br />
i Ludvika. Bakom Smébussen står<br />
Eko<strong>museum</strong> Bergslagen, som i samarbete<br />
med <strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong> <strong>museum</strong><br />
och Dalarnas <strong>museum</strong> har arbetat<br />
med utställningen och en del kringarrangemang.<br />
Smébussen kommer att gå på turné<br />
i de sju Ekomuseikommunerna under<br />
sommaren 2004, med avslutning<br />
i Ludvika den 5 september.<br />
Information om turnéplan på<br />
www.eko<strong>museum</strong>.se.
Symposium och Utställning<br />
om Oxenstierna<br />
Utställningen ”I Axel Oxenstiernas<br />
tid” visas på Västerås Konst<strong>museum</strong><br />
under tiden 27 augusti–5 september.<br />
Utställningen, som är en samproduktion<br />
mellan <strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong> <strong>museum</strong><br />
och Västerås Konst<strong>museum</strong>, invigs av<br />
Landshövding Mats Svegfors fredagen<br />
den 27 augusti kl. 17.00 och ingår<br />
i samarbetet runt ett stort symposium<br />
i Axel Oxenstiernas anda ”Framtidens<br />
samhällsorganisation ur ett historiskt<br />
perspektiv”, som hålls den 2 september<br />
i Västerås.<br />
Kvinnliga möten<br />
på historiska platser<br />
Konstkonsulenten vid <strong>Västmanlands</strong><br />
<strong>läns</strong> <strong>museum</strong> arbetar med ett nytt<br />
konst och kulturmöte. Den 19–22<br />
augusti genomförs mötet som denna<br />
gång skall behandla jämställdhet i<br />
konsten. Konstnärer, kulturarbetare,<br />
kvinnoorganisationer och andra föreningar<br />
bjuds in till forum med diskussion<br />
och inspiration genom konst och<br />
kultur. Gränsövergripande möten<br />
kommer att skapas mellan historiker<br />
och konstnärer. Utgångspunkten är de<br />
historiska platserna i Ängelsberg och<br />
vid Mimerlaven i Norberg. Projektet<br />
vänder sig till en bred allmänhet, men<br />
främst till kvinnor. Planerade workshops<br />
och seminarier är i första hand<br />
avsedda för kvinnor, både amatörer<br />
och professionella, med olika bakgrund.<br />
Syftet med mötet är att skapa kvinnliga<br />
nätverk, finna nya samarbetsformer<br />
och bidra till en ökad medvetenhet<br />
om kvinnans historieskrivning för en<br />
rättvisare roll i samhällsutvecklingen.<br />
Info lämnas av konstkonsulent Marie-<br />
Louise Larsson Wallen 021-15 61 28.<br />
Kulturhusens dag<br />
12 september 2004. Årets tema är<br />
byggnadsvård – ”Hus i goda händer”.<br />
I år visas hus som har genomgått<br />
någon form av vårdinsats eller där<br />
vård pågår. Riksantikvarieämbetet<br />
vill inspirera till god byggnadsvård<br />
och ge kunskap om material och<br />
metoder. Läs mer på<br />
www.raa.se.<br />
Nätverket för byggnadsvård i Västmanland<br />
arrangerar en byggnadsvårdsmässa<br />
på Johannesbergs Herrgård<br />
i Västerås den 11–12 september.<br />
PÅ NYTT JOBB<br />
Vallby frilufts<strong>museum</strong><br />
Katarina Frost är ny verksamhetschef<br />
på Vallby frilufts<strong>museum</strong> och kommer<br />
senast från sin tjänst som chef på<br />
Köpings Museum.<br />
WEBBTIPS<br />
EU-projektet Hedströmsdalen<br />
Med- och motströms har en alldeles<br />
färsk hemsida. Besök den på<br />
www.hedstromsdalen.com.<br />
Läs om Västmanland på<br />
Westmannaturisms webbportal<br />
www.vastmanland.se<br />
www.culturen.nu<br />
Det händer mycket på kreativa<br />
Culturen i Västerås. Hit går du<br />
med hela familjen och överraskas<br />
av ett stimulerande kulturutbud.<br />
En experimentell miljö – unik i sitt<br />
slag i svenskt kulturliv.<br />
Kom ihåg att du hittar mycket<br />
information på kommunernas hemsidor.<br />
Här finns bland annat kommuninformation,<br />
turistsidor och bra länktips.<br />
www.fagersta.se<br />
www.norberg.se<br />
www.skinnskatteberg.se<br />
www.sala.se<br />
www.heby.se<br />
www.vasteras.se<br />
www.hallstahammar.se<br />
www.surahammar.se<br />
www.koping.se<br />
www.arboga.se<br />
www.kungsör.se<br />
FRÅN FÖRENINGARNA<br />
NOTISER<br />
Soldatinventeringar<br />
Sedan början av 1980-talet har allt<br />
fler regionala soldatinventeringar<br />
startat. Dessa har till uppgift att belysa<br />
den indelte soldatens liv på kommenderingar,<br />
möten och i hemmet.<br />
I databaser sammanställs uppgifter<br />
från kyrkböcker och militära rullor.<br />
Centrala soldatregistret omfattar yngre<br />
indelningsverket mellan 1682 och<br />
1901. Ulla Sköld i Västerås arbetar<br />
med att lägga in uppgifter som rör<br />
<strong>Västmanlands</strong> regementes soldater<br />
i detta register. Arbetet är mycket<br />
omfattande och hon vill komma<br />
i kontakt med forskare och hembygdsföreningar<br />
som har uppgifter om<br />
soldater vid <strong>Västmanlands</strong> regemente.<br />
Den registrering hon gör utgår från<br />
generalmönsterrullor.<br />
Det är möjligt att gå in på<br />
www.liu.se/tema/databaser/<br />
search.php?id=49<br />
och söka soldater. Ulla nås på telefon<br />
021-80 46 35 eller e-post<br />
ulla.skold@privat.utfors.se<br />
PRIS OCH BERÖM<br />
Hembygdsgåvan Signe Lantz minne<br />
Föreningen Västmanlänningarna<br />
i Stockholm delar årligen ut en<br />
penninggåva till en hembygdsförening<br />
i Västmanland. ”Gåvan är i första<br />
hand till som ett stöd när nya projekt<br />
påbörjas eller gamla projekt utbyggs<br />
eller då hembygdsvärden kan gå<br />
förlorade i brist på pengar.”<br />
Ansökningar med information om<br />
projekten och dess tänkta finansiering<br />
skall sändas till <strong>Västmanlands</strong><br />
Hembygdsförbund och Fornminnesförening,<br />
Slottet, 722 11 Västerås.<br />
>>><br />
:spaning NOTISER 5
NOTISER<br />
>>><br />
Hembygdsförbundets<br />
förtjänstdiplom 2004<br />
Utdelades till tre personer som inom<br />
hembygdsrörelsen gjort sig förtjänta<br />
eller som med annan lokal anknytning<br />
inom länet utfört en kulturgärning<br />
utöver det vanliga. I år gick diplomen<br />
till:<br />
Karl-Axel Axelsson som är en<br />
föreningsmänniska av stora mått.<br />
Han har varit engagerad bland annat<br />
i Missionskyrkan, Blåbandsrörelsen,<br />
DKSN/Hela människan, Nykterhetsrörelsen,<br />
Röda Korset, Vänortsföreningen,<br />
Bygdegårdsrörelsen och Hembygdsrörelsen<br />
via Norrby och Sala<br />
hembygdsföreningar. Föreningslivet<br />
i Salatrakten har haft en mångsi<strong>dig</strong><br />
ledamot i Karl-Axel Axelsson som på<br />
detta sätt har utfört en kulturgärning<br />
utöver det vanliga.<br />
Elisabet Strömberg som under många<br />
år har utfört ett mycket värdefullt<br />
arbete i Fagersta/Västanfors hembygdsförening.<br />
Med noggrannhet, entusiasm<br />
och äkta känsla för vårdandet av vårt<br />
kulturarv är hennes gärningar inte<br />
bara omfattande utan också skickligt<br />
genomförda. Elisabet har lagt ner<br />
ett mycket stort arbete med Klockarbergsskolan,<br />
föreningens föremål och<br />
arkiv liksom iordningställandet av<br />
museimiljöerna i Skomakeriet och<br />
Mor Stinas stuga. Hon har vidare<br />
hållit föredrag i många olika sammanhang,<br />
bland annat om Rune Lindström.<br />
Arbetet med gruppen ”Västanforsare<br />
minns” har tack vare henne<br />
resulterat i en mycket värdefull dokumentation<br />
över det forna Västanfors.<br />
Elisabet Strömberg har genom allt detta<br />
arbete utfört en kulturgärning utöver<br />
det vanliga.<br />
Ulla Sköld – en sann eldsjäl som verkar<br />
framför allt inom släktforskarrörelsen<br />
men även i hembygdsrörelsen. I Svedvi-<br />
Berg hembygdsförening har hon arbetat<br />
ideellt bland annat med arkivfrågor<br />
och studiecirklar. Hennes arbete med<br />
släktforskning har satt Västmanland<br />
på världskartan genom de föredrag<br />
och kurser hon hållet i USA. Hon har<br />
också genomfört en gravvårdsinventering<br />
6 NOTISER :spaning<br />
i Svedvi socken och deltagit i projektet<br />
”namn åt de döda” där hon registrerat<br />
hela Hallstahammars kommun.<br />
Nu arbetar Ulla med inskrivning av<br />
soldatlängder från <strong>Västmanlands</strong> regemente.<br />
Redan år 2001 fick Ulla Sköld<br />
Sveriges släktforskarförbunds hedersdiplom<br />
för långvariga och förtjänstfulla<br />
insatser och i år är det hembygdsförbundets<br />
tur att premiera hennes<br />
värdefulla kulturgärning.<br />
Verksamhetspris<br />
Hembygdsförbundets Verksamhetspris<br />
har tilldelats en Hembygdsförening<br />
som genom sin verksamhet gjort speciella<br />
insatser för att bevara och stärka<br />
intresset för kulturmiljöer i länet.<br />
Årets pris gick till Föreningen Kalklinbanans<br />
Vänner, en nybildad förening<br />
vars verksamhet ligger lite utanför de<br />
vanliga, de är medlemmar i hembygdsförbundet<br />
och föreningen drivs med en<br />
sann hembygdkänsla. Under den korta<br />
tid som Kalklinbanans Vänner funnits<br />
har den på flera sätt satt Västmanland<br />
och Södermanland på Sverigekartan.<br />
Att utveckla former för information,<br />
tillgängliggörande och dokumentationen<br />
av ett storskaligt industriminne ställer<br />
stora krav på en ideell förening. På<br />
bara några få år har föreningen fått<br />
stort gehör och rönt intresse i hela<br />
landet för bevarandet av linbanan och<br />
dess minnen. Föreningens arbete visar<br />
också väg för ett nytt arbetsområde<br />
för hembygdsrörelsen – att bevara och<br />
stärka intresset för industrisamhällets<br />
kulturarv. Insatserna som Föreningen<br />
Kalklinbanans Vänner genomfört är<br />
banbrytande och bidrar i högsta grad<br />
till att stärka intresset för länets<br />
kulturmiljöer.<br />
AKTUELLT<br />
Badelundastudier<br />
<strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong> <strong>museum</strong> kommer<br />
i år att utföra tre till ytan små arkeologiska<br />
undersökningar i skuggan av<br />
Anundshög. Den första undersökningen<br />
genomförs vecka 27, den 28 juni till<br />
2 juli, då avdelningschef Stefan Elgh<br />
undersöker det så kallade Jutkärret.<br />
Ett syfte är att se om material till<br />
högbygget togs från kärret.<br />
Vecka 29, den 12 juli till 16 juli<br />
undersöker antikvarierna Ulf Alström<br />
och Anna-Lena Hallgren en ägogräns<br />
som kan spåras ner i 1600-talet. Syftet<br />
med den undersökningen är att om<br />
möjligt få en äldre datering, kanske<br />
ner i yngre järnålder. En annan undersökning<br />
kommer att beröra den så<br />
kallade Eriksgatan. Där hoppas vi<br />
att genom ett tvärgående schakt kunna<br />
se hur vägsträckningen var uppbyggd.<br />
Västerås kommun kommer att vara<br />
behjälplig med inmätningar och lokaler.<br />
Arbetet har inte kunnat planeras<br />
och genomföras utan stöd från<br />
Berit Wallenbergs stiftelse.<br />
Nytt namn<br />
<strong>Västmanlands</strong> Fornminnesförening<br />
Hembygdsförbund för <strong>Västmanlands</strong> län<br />
beslutade om nya stadgar på årsmötet<br />
den 23 april. Bland annat beslutades<br />
om en namnändring till <strong>Västmanlands</strong><br />
Hembygdsförbund och Fornminnesförening.<br />
Länsmuseichefen är numera<br />
ordinarie ledamot av styrelsen, vilket<br />
markerar den nära samhörigheten<br />
mellan förening och <strong>museum</strong>.<br />
Fagersta firar 60 år<br />
Fagersta blev stad 1944. Det firas med<br />
ett varierat program under hela året<br />
inom kultur, musik, idrott och ungdomsverksamhet.<br />
I programmet märks EM<br />
i vattenskidor i augusti, Höstfesten<br />
i Västanfors vid samma tid och den<br />
spännande premiären av nutidsmusikalen<br />
”Lågan flämtar i fjärran” på Norrby<br />
teater med premiär den 23 oktober.<br />
Läs mer om jubilerandet på<br />
www.fagersta.se
Skinnskatteberg firar 650 år<br />
Firandet är särskilt intensivt under<br />
jubileumsveckan den 1–8 augusti då<br />
festligheterna vandrar från by till by.<br />
Jubileumsveckan har tema musik och<br />
varje dag har en genre – allt från rock<br />
till storbandsjazz. Bra artister och roliga<br />
aktiviteter för barn och vuxna bäddar<br />
för en oförglömlig vecka. Vad sägs om<br />
till exempel cirkus, bonnauktion och<br />
fårvallningstävling. På webben kan du<br />
ta del av det fullstän<strong>dig</strong>a programmet<br />
samt tävla om jubileumspass.<br />
www.skinnskatteberg.se<br />
Läs också mer på Färna bys hemsida<br />
www.ferna.nu<br />
Davidskällan<br />
Förra året invigdes vallfartsleden<br />
Romboleden som passerade Köping<br />
och slutade i Nidaros (Trondheim).<br />
I sommar är sträckan Köping-Trondheim<br />
markerad i sin helhet, med en<br />
avstickare till Davidskällan i Munktorp.<br />
Kenneth Nilsson skriver om<br />
Romboleden i Köpingsboken 2004.<br />
Han berättar att <strong>Västmanlands</strong> första<br />
kristna med största säkerhet har döpts<br />
där på 1000-talet e.Kr, och att Munktorps<br />
kyrka var en naturlig besöksplats<br />
för pilgrimer. Läs mer i Glädjerika<br />
Sköna – Köpingsboken 2004. Idag går<br />
vattnet inte att dricka, men källan är<br />
en symbol för den lokala helgonkulten<br />
och minner oss om aposteln Sankt<br />
David. Besök Munktorps kyrka<br />
och Davidskällan i sommar när<br />
Vägkyrkan, som är öppen alla dagar<br />
kl. 13.00–17.00, bjuder på kaffe med<br />
dopp mellan 5 juni och 1 augusti.<br />
Romboleden finns beskriven i en folder<br />
som du hittar på Köpings turistbyrå<br />
och Köpings <strong>museum</strong>.<br />
Läs om Romboleden på<br />
www.hedstromsdalen.com<br />
Kalklinbanan Forsby–Köping<br />
blir stiftelse<br />
Nordkalk överlämnar linbanan med<br />
ett grundkapital till en stiftelse och<br />
samti<strong>dig</strong>t förklaras kanske linbanan<br />
som byggnadsminne. De fem kommuner<br />
som berörs av linbanan, <strong>Vi</strong>ngåker,<br />
Katrineholm, Eskilstuna, Kungsör och<br />
Köping, är de tilltänkta stiftelsebildarna.<br />
Förhandlingarna är långt framskridna<br />
och enligt uppgift kan beslut eventuellt<br />
tas i slutet av augusti.<br />
Nyhetsbrev från Kalklinbanan<br />
Bli medlem i Kalklinbanans Vänner<br />
och få nyhetsbladet. Läs mer och<br />
anmäl <strong>dig</strong> som prenumerant på<br />
www.kalklinbanan.nu<br />
Kalklinbanan startar<br />
lokala arbetsgrupper<br />
Arbetet kring Kalklinbanan<br />
Forsby–Köping går vidare. <strong>Vi</strong> ser<br />
framåt, och vi dokumenterar och<br />
för kunskapen vidare. Kalklinbanans<br />
Vänner välkomnar <strong>dig</strong> till lokala<br />
arbetsgrupper i Forsby, Knotberget,<br />
Malmberga, Granhammar och Köping.<br />
Är du intresserad av att delta i arbetet<br />
kring kalklinbanans bevarande så<br />
ring eller skriv till ordföranden<br />
K.G Källerfors. Telefon 0150-921 63.<br />
E-post kallerfors@swipnet.se<br />
Köpings <strong>museum</strong>s arkiv<br />
öppet för allmänheten<br />
Du är välkommen att besöka<br />
fotoarkivet och föremålsarkivet.<br />
Personalen <strong>hjälper</strong> <strong>dig</strong> tillrätta.<br />
Öppettider Föremålsarkivet:<br />
kl 10–12 första onsdagen i varje<br />
månad. Fotoarkivet: kl. 13–16 sista<br />
onsdagen i månaden. Du har också<br />
tillgång till Oskar Björnängers fina<br />
arkiv i Magasinet. För information:<br />
0221-253 51.<br />
Bergslagens kvinnodagar<br />
Den 28 juni–1 juli genomförs för tionde<br />
året i rad Bergslagens Kvinnodagar<br />
i Surahammar. Det blir en vecka fylld<br />
av föreläsningar, samtal, inspirerande<br />
möten och kulturarrangemang. Info.<br />
Surahammars turistbyrå 0220-390 72.<br />
NOTISER<br />
Mälarslott<br />
Föreningen Mälarslott har gett ut en<br />
behän<strong>dig</strong> karta med information om<br />
slotten runt Mälaren. Finns på svenska<br />
och engelska. Nytt för sommaren är<br />
en kortlek om slotten runt Mälaren.<br />
Ta med <strong>dig</strong> kunskap hem genom kortleken,<br />
som är ett triospel där Du lär<br />
<strong>dig</strong> mer om slottens historia. Ett roligt<br />
och annorlunda spel för hela familjen<br />
att samlas kring, med vackra bilder,<br />
information och inspiration om<br />
Mälarslotten. Kortleken kommer att<br />
säljas på Mälarslotten och Eskilstuna<br />
turistbyrå. Läs mer på hemsidan<br />
www.malarslott.nu<br />
Gammal tradition återupptas<br />
i Köpings kyrka<br />
S:t Olofsmässa 29 juli kl. 12.00<br />
Mässa med gästabud i Köpings kyrka.<br />
En annorlunda gudstjänst och medeltida<br />
mässa. Köpings kyrka tar upp en<br />
tradition som slutade för cirka 150 år<br />
sedan. Efter mässan bjuder församlingen<br />
på mat som är anknuten till medeltiden.<br />
Låt föreningen synas på nätet<br />
Hedströmsdalens webbportal är fär<strong>dig</strong>.<br />
Föreningar i Hedströmsdalen är välkomna<br />
att bli medlemmar i portalen.<br />
På tre egna sidor presenterar ni föreningen,<br />
och har ni en egen sida kan<br />
ni länka till den. Det går också bra att<br />
bara lägga in sin egen sida i portalen.<br />
Enda kravet är att ni som vill länka<br />
er hemsida till portalen använder<br />
Hedströmsdalens logga. Hör av er så<br />
skickar vi den. Instruktioner finns på<br />
sidan. Får ni problem går det bra att<br />
ringa och få hjälp. Kontaktperson:<br />
Marie Bodin. Telefon 0221-519 13.<br />
Östervålas Gästis räddas<br />
Gamla anrika Gästgiveriet i Östervåla<br />
räddas. Ett 20-tal företagare har<br />
tillsammans övertagit fastigheten och<br />
arbetar för att gästgivaregården ska<br />
återuppstå.<br />
>>><br />
:spaning NOTISER 7
NOTISER<br />
>>><br />
<strong>Vi</strong>kingaskeppsbygge i Kungsör<br />
Kungsörs Arkeologigrupp bygger<br />
vikingaskeppet Ulven av Ulvesund.<br />
Bygget sker med gammaldags byggnadsteknik.<br />
Lokala och regionala<br />
hantverkare bygger båten med virke<br />
från utgallrade ekar från ekhagarna<br />
runt Kungsör. Namnet Ulvesund<br />
är det gamla namnet för Kungsör.<br />
Lär mer på Kungsörs Arkeologigrupps<br />
hemsida:<br />
www.hem.passagen.se/karg1<br />
Omorganisation i Stiftelsen<br />
Eko<strong>museum</strong> Bergslagen<br />
Eko<strong>museum</strong> Bergslagen har under det<br />
senaste verksamhetsåret haft betydande<br />
problem av ekonomisk natur. Detta<br />
har framtvingat en översyn av befintlig<br />
verksamhet och åtgärder har genomdrivits<br />
för att lösa situationen. Personal<br />
har sagts upp. Kansliet lämnar Grendanderska<br />
gården och flyttar under<br />
sommaren till mindre lokaler i före<br />
detta polishuset i Smedjebacken. Målet<br />
har varit att få ner de administrativa<br />
kostnaderna till förmån för utåtriktad<br />
verksamhet.<br />
Årsstämman den 14 maj i Ludvika<br />
antog ett förslag till ny organisation,<br />
som lades fram av tf. ordföranden<br />
Ingvar Henriksson. Styrelsen kommer<br />
liksom ti<strong>dig</strong>are att utse en verksamhetsledare<br />
och kansliet bemannas med<br />
en kanslist. En styrgrupp med tjänstemannarepresentanter<br />
från varje stiftare,<br />
kommer att aktivt ta del av det gemensamma<br />
ansvaret för det kultur- och<br />
industrihistoriska verksamhetsfältet<br />
som är Eko<strong>museum</strong> Bergslagen. Till<br />
sammankallande för styrgruppen<br />
utsågs Carl-Magnus Gagge, landsantikvarie<br />
och chef för <strong>Västmanlands</strong><br />
<strong>läns</strong> <strong>museum</strong>. Tanken med den nya<br />
organisationen är att knyta Ekomuseet<br />
närmare de lokala besöksmålen, kommunerna<br />
och <strong>läns</strong>museerna. Det nya<br />
arbetssättet kommer att pågå under<br />
ett år och skall utvärderas efter<br />
årsstämman 2005.<br />
8 NOTISER :spaning<br />
SAGT OCH GJORT<br />
FRÅN VERKSAMHETEN<br />
Kalklinbanans Vecka<br />
Kalklinbanans Vecka hölls den 17–20<br />
maj. Linbanan testkördes hela veckan,<br />
och det var guidade turer i kalkbrottet<br />
i Forsby och på slutstationen i Köping.<br />
Den intresserade kunde även besöka<br />
centralstationen i Malmberga med<br />
serviceverkstäder och reservdelslager.<br />
På Kristi himmelfärds dag spelades<br />
”kalklinbanecupen” och en ”Veteranmopdedutflykt”<br />
anordnades.<br />
Projektansvariga Anna Götzlinger och<br />
Anders Johansson presenterade<br />
slutrapporten för kalklinbaneprojektet<br />
2002–2004 i Kungsör vid ett seminarium<br />
i Granhammars bygdegård.<br />
Rock Art in Northern Europe<br />
Under våren har <strong>läns</strong>museet arbetat<br />
med ett skolprojektet inom RANE<br />
(Rock Art in Northern Europe)<br />
i Orrestaskolan i Björksta socken.<br />
Hela skolans personal har varit<br />
delaktiga inom sina ämnesområden<br />
tillsammans med eleverna. Under<br />
slutet av mars har Karin Nordström,<br />
arkeolog och Tuva Miller, museipedagog<br />
haft två kulturmiljövandringar<br />
i Björkstaområdet tillsammans med<br />
Orrestaskolans lärare och intresserade<br />
från Björksta hembygdförening. Syftet<br />
med vandringarna var att hjälpa lärarna<br />
att hitta nycklar till att läsa kulturlandskapet,<br />
inspirera dem till att få<br />
in kulturmiljön i undervisningen och<br />
att knyta kontakter mellan hembygdsförening<br />
och skola.<br />
Under maj genomfördes en Ranevecka<br />
i Orrestaskolan med en mängd<br />
olika aktiviteter. Eleverna besökte<br />
bland annat Hällristningarna i Översta<br />
och träffade hällristningsvårdaren<br />
Sven-Gunnar Broström i hans arbete<br />
med de lokala ristningarna.<br />
Under veckan upptäcktes en stor<br />
mängd nya, unika ristningar i Översta.<br />
Förutom skålgropar påträffades ett<br />
cirka 1,8 m långt skepp med ett 50-tal<br />
bemanningsstreck och en ristning av<br />
en man i siluett. Under Raneveckan<br />
arbetade eleverna också konstnärligt<br />
med inspiration från bronsåldern och<br />
hällristningar. Två västeråskonstnärer<br />
hjälpte Orrestaskolans elever att gjuta<br />
i betong och måla graffiti, uttryckssätt<br />
från vår egen tid.<br />
Föreningen Kulturmiljö<br />
i <strong>Västmanlands</strong> län<br />
Föreningen har gjort en folder som<br />
berättar om dess verksamhet och syfte.<br />
Föreningen arrangerar medlemsaktiviteter<br />
såsom föreläsningar och utflykter<br />
i länet. Kontaktperson för föreningen<br />
är Kirsten Brogaard på Länsstyrelsen<br />
021-19 51 29.<br />
Rädda filmen i Västmanland!<br />
Arbetet med att inventera smalfilm<br />
(icke-fiktiv) från länet fortsätter med<br />
full kraft. Inventeringsgruppen har<br />
i samarbete med Filmarkivet i Grängesberg<br />
och Film i Västmanland arrangerat<br />
kombinerade visnings- och informationskvällar<br />
i alla länets kommuner.<br />
<strong>Vi</strong> kan redan nu se att ett kulturhistoriskt<br />
källmaterial av stort värde<br />
byggs upp. Ett stort antal filmer har<br />
registrerats, men ännu finns det mycket<br />
intressant film ute bland folk i länet.<br />
Museets inventerare önskar att komma<br />
i kontakt med filmare och filmägare.<br />
<strong>Vi</strong> kommer gärna ut och informerar<br />
i föreningar eller liknande om inventeringen<br />
och möjligheterna för lagring<br />
av film på Filmarkivet i Grängesberg.<br />
Inventerarna kan kontaktas så här:<br />
Anette Rattfelt och Simen Lunøe Pihl<br />
telefon 021-156124 eller Roy Cassé<br />
telefon 0220-24760. Det går också bra<br />
att mejla: simen.pihl@ltvastmanland.se.
NYA BÖCKER<br />
Byggnadsapotekets handbok<br />
– restaurerarens abc<br />
Rudins förlag AB<br />
En bok för <strong>dig</strong> som äger ett gammalt<br />
hus eller vill bygga nytt med traditionella<br />
material. 320 rikt illustrerade<br />
sidor med tips, råd och detaljerade<br />
arbetsbeskrivningar i god byggnadsvård.<br />
Boken är den enda i sitt slag och<br />
är fullstän<strong>dig</strong>t två-språkig på finska/<br />
svenska. Förlagspris 430 kr inklusive<br />
moms och frakt. Telefon 08-89 40 80<br />
Hemsida<br />
www.rudins.com<br />
Litteratur om svensk Keramik<br />
– En historisk kavalkad och bibliografi<br />
Heimdall Uställnings- &<br />
Förlagsproduktion/Bengt Nyström.<br />
Bibliografi utgiven 2004 som berättar<br />
om svensk keramik under 7000 år från<br />
ti<strong>dig</strong> stenålder till idag. Den omfattar<br />
2000 titlar på böcker och artiklar om<br />
keramik, samt ämneskatalog och<br />
historik. En informationsspäckad<br />
sammanställning av fil.dr Bengt Nyström<br />
som du beställer direkt från förlaget.<br />
Pris 170 kr inklusive moms.<br />
Fraktkostnad på 30 kr tillkommer.<br />
Telefon 08-33 91 41.<br />
Gillesnytt<br />
Medlemsblad för Munktorps sockengille<br />
2004. Häftad 22 sidor.<br />
I Gillesnytt läser du bland annat om<br />
Berga Elektriska Distributionsförening<br />
u.p.a, Kuhominresan (Finland),<br />
det nya församlingshemmet och<br />
fortsättningen av följetongen om<br />
Ragnar-Pelles liv.<br />
Kalklinbanan Forsby–Köping<br />
Rapporten kan beställas från Södermanlands<br />
hembygdsförbund genom<br />
att sätta in 50 kr (porto och expeditionsavgift)<br />
på postgiro 7 67 22 - 8 eller<br />
bankgiro 619-1928.<br />
Ett industrihistoriskt kulturarv och<br />
landmärke, en förenande länk mellan<br />
Sörmland–Västmanland, ett projekt<br />
för entreprenörskap och turism.<br />
Anders Johansson och Anna Götzlinger<br />
lämnar slutrapport av kalklinebaneprojektet<br />
2002–2004. Rapporten<br />
innehåller bland annat förslag på hur<br />
kalklinbanan ska återbrukas, och<br />
en diskussion kring förenligheten av<br />
kultur, entreprenörskap och näringsliv.<br />
Min barndoms Ramnäs<br />
Text och illustrationer: Roland Eriksson<br />
En stencilerad skrift i A4-format om<br />
Ramnäs tillblivelse och personliga<br />
berättelser om människorna i Ramnäs<br />
kyrkby 1934–1948. Skriften säljs via<br />
Ramnäs/ <strong>Vi</strong>rsbo hembygdsförening.<br />
Gamla Spelmän och<br />
Spelmanslag i Möklinta<br />
Föreningen Möklintagården, 2003.<br />
24 sidor, häftad. Pris 20 kr.<br />
En skrift om spelmanstaditioner och<br />
folkmusik i Möklinta som berättar om<br />
socknens spelmän under 1800- och<br />
1900-talet. I socknens 43 byar har det<br />
spelats av bland annat LillSammels-Per,<br />
LillNorman och Harp-Olle och<br />
traditionen lever vidare.<br />
Glädjerika sköna<br />
Köpingsboken 2003. Redaktionskommitté<br />
Henry Segerström,<br />
Thomas Ljungqvist, Katarina Frost<br />
och Tony Ahlm. Boken säljs bland<br />
annat på Köpings Museum.<br />
Engagerat skrivande om förr och nu i<br />
Köping av lokala skribenter med ett<br />
<strong>dig</strong>ert bildmaterial. I denna fjärde bok<br />
i ordningen skriver Jonas Lindblom<br />
om nationalskalden Rickard Dybeck<br />
NOTISER<br />
från Odensvi. Dybeck skrev texten till<br />
vår nationalsång, och inspirerade dessutom<br />
till Köpingsbokens vackra<br />
namn: Du tronar på minnen (2001),<br />
Ditt namn flög över jorden (2002) och<br />
Glädjerika sköna (2003).<br />
Trädgården på Odensnäs<br />
– en resa i tiden<br />
Examensarbete i ämnet landskapsplanering<br />
av Erika Flygare. 167 sidor,<br />
spiralbindning. 2003.<br />
Publicerat i <strong>läns</strong>museets rapportserie.<br />
Examensarbetet är ett vårdprogram<br />
och en vårdplan för trädgården vid<br />
Odensnäs i Västervåla, söder om<br />
Ängelsberg. Odensnäs är känt för<br />
sin fina trädgård och själva huset<br />
är tidsenligt inrett och mycket<br />
besöksvärt. Läs mer på<br />
www.odensnas.se<br />
Industrihandboken<br />
– så tar vi hand om vår egen tids<br />
historia<br />
Skriftserie nr 11 från Hembygdsförbundet.<br />
93 sidor. Sveriges<br />
Hembygdsförbund 2004.<br />
Författare: Gunilla Lindberg.<br />
En inspirationsbok för de hembygdsföreningar<br />
som arbetar med att<br />
dokumentera och levandegöra<br />
industrisamhället från förra seklet.<br />
Handfasta tips och arbetsmodeller<br />
för det lokala arbetet. Beställ ditt<br />
exemplar och läs mer på<br />
www.hembygd.se<br />
Sixten Larssons dagboksanteckningar<br />
och brev från finska<br />
vinterkriget och beredskapstiden<br />
Författare Gunnar Larsson.<br />
2003. 140 sidor.<br />
Beställs av författaren tel. 0224-802 29.<br />
En sammanställning av dagböcker,<br />
brev och foton efter författarens far,<br />
som deltog i finska vinterkriget<br />
1939–45. Korta nedslag i krigshistorien<br />
och mycket läsning för den specialintresserade.<br />
>>><br />
:spaning NOTISER 9
NOTISER<br />
>>><br />
Sörmlandsbygden 2004<br />
Södermanlands hembygdsförbunds<br />
årsbok 2004. Redaktör Margareta Elg.<br />
224 sidor.<br />
Historiska artiklar om bland annat<br />
Riddare Eggart och Ingvar den <strong>Vi</strong>ttfarne<br />
samt personliga porträtt av pigor<br />
och häståkare i Södermanland.<br />
En bok om Nora-Tärnsjö<br />
Nora Hembygds- och fornminnesförening<br />
Tärnsjö, 2003. 159 sidor.<br />
Redaktionskommitté: Gunnar Eriksson,<br />
Bengt Forsberg, Börje Joelsson, Stig<br />
Johansson, Olof Nordin, Arne Persson<br />
och Lars Nyblom.<br />
En sammanställning av artiklar som<br />
skrivits om Nora–Tärnsjö under<br />
1900-talet. Här läser du bland annat<br />
om kommunens tillkomst, om jordbruk<br />
och näringsliv, kyrkor och<br />
föreningsliv och minnen av norabor.<br />
Medåker IV<br />
– Från flydda da’r finns minnen kvar<br />
Medåkers hembygdsförening 2003.<br />
208 sidor. Inbunden.<br />
Korta nedslag och funderingar från<br />
Medåker under förra seklet. Berättelser<br />
om det dagliga livet i ett jordbrukssamhälle.<br />
Bergslagsarkiv<br />
– Historia och kulturhistoria<br />
Årgång 15, Årsbok 2003.<br />
Föreningen Bergslagsarkiv 2003.<br />
Information om medlemsskap lämnas<br />
av Landsarkivet i Uppsala.<br />
Mångårig skrift som vill väcka intresse<br />
för Bergslagen. Denna gång med artiklar<br />
om bland annat medeltida masugnar,<br />
kvinnomisshandel och skilsmässa<br />
i mitten av 1800-talet.<br />
10 NOTISER :spaning<br />
Barn i Västmanland<br />
Västmanlänningar minns, nr 1.<br />
Eva Alström och <strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong><br />
<strong>museum</strong>, 2003. 62 sidor.<br />
Västmanländska barndomsminnen<br />
från perioden 1920–1970. Genom<br />
intervjuer får läsaren höra om hur man<br />
bodde, klädde sig och vad man åt<br />
tillsammans med minnen av skola<br />
fritid och lek. Illustrerad med<br />
fotografier från tiden.<br />
Arboga Minne 2003<br />
Årsbok för hembygdsföreningen<br />
Arboga Minne. Redaktion: Annette<br />
Johansson, Jan Wilhelmsson och<br />
Karl Östgren. 128 sidor, inbunden.<br />
Bland årets innehåll finns artiklar<br />
som ”Kritpipsmakare och tobaksfabrikörer<br />
i 1770-talets Arboga” av<br />
Jan Wilhelmsson. Poul Rasmusson<br />
skriver om ”Nygammalt arbete vid<br />
Medåkers hembygdsgård sommaren<br />
2002”, där en ny gärdselhägnad<br />
byggdes enligt gamla traditioner.<br />
Levande 1600-tal<br />
Essäer av Gunnar Wetterberg.<br />
Atlantis 2003. 354 sidor, inbunden.<br />
Författaren porträtterar betydande<br />
män under den svenska stormaktstiden<br />
då det moderna Sverige grundlades.<br />
Du möter bland annat Johannes Rudbeckius,<br />
affärsmannen Louis De Geer<br />
och Per Brahe, men också europeiska<br />
storheter som kardinal Richelieu<br />
i Frankrike. I furstespegeln diskuterar<br />
han vad dagens människor kan lära sig<br />
av rikskanslern Axel Oxenstierna och<br />
hans sätt att styra Sverige.<br />
Slaget vid Herrevadsbro och<br />
hägringar vid Häradsvad<br />
En utredning av Lars Gahrn. 120 sidor,<br />
A4. Förlag Lars Gahrn 031-87 20 76.<br />
Med stöd från Eva Bergqvists minne<br />
och Kolbäcks hembygdsförening har<br />
Lars Gahrn utrett var slaget vid Herrevadsbro<br />
stod. Den filosofie doktorn<br />
går emot den gamla teorin om att<br />
Herrevadsbro låg i Nårunga i Västergötland,<br />
och fastslår att det var<br />
i Kolbäck i Västmanland. Det är en<br />
120 sidor grundlig genomgång av<br />
gamla källor, ortnamn och sägner till<br />
Kolbäcks fördel. Det var där Birger<br />
Jarl 1251 med kungens krigshär mötte<br />
folkkungarnas upprorsarmé, och<br />
segrade, hävdar Garhn.<br />
Världsarv Engelsbergs bruk<br />
Författare: Thomas Brännström<br />
Foto: Marita Jonsson, Byggförlaget<br />
2003. 175 sidor.<br />
En bok om Engelsbergs bruk på tiden<br />
det begav sig, då smedhammaren<br />
bultade och vattenhjulen snurrade.<br />
Du möter både smederna och deras slit<br />
med järnet, och brukspatron och hans<br />
herrgård. Det berättas om skogen,<br />
vattnet och brukssamhället Engelsberg.<br />
<strong>Vi</strong>kingaskeppet Ormen Friskes<br />
undergång<br />
Ett drama i det kalla krigets skugga.<br />
Rune Edberg.<br />
En avhandling vid Södertörns högskola<br />
2004 som behandlar historien om den<br />
kopia av Gokstadsskeppet som gjordes<br />
i vårt land under det sena 40-talet och<br />
som förliste vid Helgoland i juni 1950.
Detta har hänt, en ny bok om<br />
Västmanländsk nutidshistoria<br />
Landstinget <strong>Västmanlands</strong> historia<br />
från 100-årsjubileet året 1963 till 1000årsskiftet<br />
år 2000, är nu dokumenterad<br />
i en ny bok, Detta har hänt. Det är författaren<br />
Per Helge, bosatt i Västerbokil,<br />
Sala kommun, som har skrivit boken.<br />
Per Helge har på ett underhållande<br />
sätt beskrivit orsakerna till vad som<br />
har hänt, när det hände, hur och varför<br />
förändringarna inom landstinget skedde.<br />
Helge har varvat anekdoter och fakta,<br />
sammanvävt det med bilder från de<br />
olika verksamheterna och tidsperioderna.<br />
Det har blivit till en berättelse om<br />
landstingets komplexa verksamhetsområde<br />
och förändringar, i en dramatisk<br />
tid med stora omvälvningar i samhället.<br />
Boken går att köpa på bokaffärer<br />
i Sala och Västerås. Kontaktperson är<br />
Magnus Nilsson, telefon 021-17 45 55,<br />
magnus.nilsson@ltvastmanland.se<br />
Våttillverkade fiberskivor<br />
i Norden 1929–2004<br />
Redaktör Ernst L Back<br />
Svensk Byggtjänst Förlag, Stockholm<br />
2004, 380 kr, Art nr 6462001.<br />
Cirka 450 sidor.<br />
En rikt illustrerad bok i svart-vitt<br />
om fiberskivindustrin i Norden. Den<br />
skildrar de historiska uppfinningarna,<br />
materialets och industrins framgångar.<br />
Konsthandbok – Ansvar och<br />
känsla för landstingets konst<br />
Skrift om den estetiska omsorgen<br />
i sjukhusmiljö av Kristina Mezei.<br />
Landstinget Västmanland, Kultur<br />
och utbildningsförvaltningen.<br />
Hembygdsföreningen Arboga Minne<br />
Årsbok 2004. Redaktion Annette<br />
Johansson, Jan Wilhelmson och<br />
Karl Östgren.<br />
Artiklar om bland annat Kopparslagare<br />
Johan Albert Hedberg av Sven Rydbeck,<br />
I damfotbollens barndom av<br />
Gerd Sköld och Latin i Arboga av<br />
Birgitta Almgren.<br />
Salberget<br />
H 118. En sammanställning över de<br />
bergshistoriska lämningarna i Fläckebo,<br />
Kila, Kumla, Möklinta, Norrby, Sala,<br />
Tortuna och Tärna socknar samt<br />
Sala stad. Författare Linnéa Eriksson<br />
och Lena Berg. Jernkontoret och<br />
Riksantikvarieämbetet 2003.<br />
Ingår i rapporter från projektet<br />
”Atlas över Sveriges bergslag”.<br />
Matboken<br />
Sveriges Hembygdsförbund, 2004.<br />
95 sidor.<br />
För <strong>dig</strong> som är intresserad av mat förr<br />
och nu. Matberättelser och recept<br />
från svenska folket varvat med<br />
hembygdsrörelsens gamla och<br />
nykomponerade recept. Idébok för<br />
hemmet om måltider och mat.<br />
NOTISER<br />
Folkliv och skrönor i Karmansbo<br />
Stencil sammanställd av Inga-Britt<br />
och Waldemar Gustavsson 2003.<br />
Övriga medarbetare i ”Arbetsgruppen<br />
Karmansbo” är Lars Eriksson, Ingegerd<br />
och Sven Gustavsson och Birgitta<br />
Svanberg.<br />
Samlade historier om byns smeder,<br />
smältare och starka kvinnor vid<br />
lancashiresmedjan på Karmansbo bruk.<br />
Både roligt och allvarsamt med<br />
färgstarka människor.<br />
:spaning NOTISER 11
HEMBYGDSFÖRENINGAR OCH DERAS GÅRDAR<br />
Hembygdsföreningar<br />
och deras gårdar<br />
i <strong>Västmanlands</strong> län<br />
ARBOGA KOMMUN<br />
Hembygdsföreningen<br />
Arboga Minne<br />
Museum i centrala Arboga på<br />
Nygatan 37. Bryggerimuseet på<br />
Skandiagatan innehåller Sveriges enda<br />
intakta träbryggeri och visar hur man<br />
bryggde öl förr i tiden. Information<br />
på telefon 0589-142 10.<br />
Götlunda Hembygdsförening<br />
Hembygdsgård i Nannberga,<br />
Götlunda, information Rolf Liljhammar,<br />
telefon 0589-700 43.<br />
Medåkers hembygdsförening<br />
Hembygdsgård, Abramsgården<br />
belägen vid Berga, cirka 500 m bortom<br />
affären. Skyltat från Medåkers kyrka.<br />
Bokning av visning genom Tommy<br />
Karlsson telefon 0589-66 00 11.<br />
Säterbo Hembygdsförening<br />
Utställning av verktyg från arbetet<br />
med Hjälmare kanal. Hjälmare docka.<br />
Information Krister Eriksson,<br />
telefon 0589-410 24.<br />
12 HEMBYGDSFÖRENINGAR OCH DERAS GÅRDAR :spaning<br />
FAGERSTA KOMMUN<br />
Fagersta–Västanfors<br />
Hembygdsförening<br />
Hembygdsgården är belägen intill<br />
R.v. 66 i Västanfors. Där finns Magasinet<br />
med handelsbod, teater<strong>museum</strong> och<br />
utställningslokaler, en kaffestuga, Rune<br />
Lindström-<strong>museum</strong> och keramikverkstad<br />
som är öppet i stort sett året<br />
runt. Herrgårdsmuseet, bergsmansstugan,<br />
soldattorpet, skolmuseet,<br />
bak & bykboden, Mor Stinas stuga,<br />
Skomakerimuseet och Kraftverksmuseet,<br />
har mer begränsade öppettider.<br />
Eko<strong>museum</strong> Bergslagens teknikpark<br />
finns på området med vattenlek<br />
för barn. För information ring<br />
0223-197 00 eller 0223-175 78.<br />
Västervåla Hembygdsförening<br />
Hembygdsgård mitt emot Västervåla<br />
kyrka. Öppet efter överenskommelse,<br />
information telefon 0223-300 64.<br />
På gården finns åtta byggnader med<br />
utställningar och föremål från socknen.<br />
Där märks bland annat en loftbod från<br />
1648, en mycket vacker sal med blyinfattade<br />
fönster, en kyrkbod med likvagn<br />
och en mer än tusenårig stockbåt.<br />
HALLSTAHAMMARS KOMMUN<br />
Svedvi-Berg Hembygdsförening<br />
Kanalmuseet Skantzen. Utställning om<br />
Strömsholms kanals historia och de<br />
gamla verktygen, arbetarhem, skolmiljö,<br />
kapell, bagarstuga, smedja och<br />
kaffeservering. Öppet 14 juni–8 aug<br />
kl. 12.00–17.00. Kaffeserveringen öppen<br />
20 maj–22 augusti. Telefon 0220-174 09.<br />
Hemsida<br />
www.svedviberg.se<br />
Kolbäcks Hembygdsförening<br />
Hembygdslokal på Stationsgatan 12<br />
i Kolbäck. Kontaktperson<br />
Sven Nordström, telefon 0220-407 64.<br />
HEBY KOMMUN<br />
Enåkers Hembygdsförening<br />
Hembygdsgård vid Ingbo, Enåker.<br />
Kontaktperson Karl-Gustaf Andersson,<br />
telefon 0224-910 05.<br />
Harbo Hembygdsförening<br />
Hembygdsgård i centrala Harbo.<br />
För information ring Sven Olov Olsson,<br />
telefon 0292-310 91.
Huddunge Hembygdsförening<br />
Hembygdsgård i Huddungeby, cirka<br />
500 meter söder om Huddunge kyrka.<br />
Gården visas efter överenskommelse.<br />
Kontaktperson Larry Tallroth, telefon<br />
0224-961 08.<br />
Nora Hembygdsförening<br />
Hembygdsgården ligger i Tärnsjö.<br />
Öppet efter överenskommelse.<br />
Stig Johansson, telefon 0292-503 11.<br />
På hembygdsgården finns 11 byggnader<br />
med olika utställningar. På området<br />
finns bland annat Säljastugan och<br />
Olof Krans födelsehem.<br />
<strong>Vi</strong>ttinge Hembygdsförening<br />
Hembygdsgård i Gillberga. Information<br />
Börje Havlin, telefon 0224-613 14.<br />
På gården finns fem byggnader med<br />
olika utställningar.<br />
Västerlövsta Hembygdsförening<br />
Hembygdsgård, Erik Ersgården på<br />
Sorterarvägen i Heby. Öppet efter<br />
överenskommelse. Kontaktpersoner<br />
Nils-Göran Gustavsson telefon<br />
0224-314 50, Lars Larsson 0224-308 77,<br />
bokningar Igga Eriksson 0224-311 88.<br />
Mangårdsbyggnad från ti<strong>dig</strong>t 1800-tal,<br />
allmogeföremål.<br />
Östervåla Hembygdsförening<br />
Östervåla Hembygdsgård och möbel<strong>museum</strong><br />
intill väg 272 vid Östervåla<br />
samhälle. Bokningar, information<br />
Mattias Landen, telefon 0706-73 82 43.<br />
Museet visar stolar och möbler från<br />
en 200-årig snickartradition i Östervåla<br />
socken samt en kryddträdgård med<br />
ett 80-tal örter.<br />
KUNGSÖRS KOMMUN<br />
Kungsörs Hembygdsförening<br />
Hembygdsgård vid Kungsudden.<br />
Kaffeservering. Telefon 0227-102 21.<br />
KÖPINGS KOMMUN<br />
Föreningen Kalklinbanans Vänner<br />
Information K.G. Källerfors ,<br />
telefon 0150-921 63.<br />
Kolsva-Ortens Hembygdsförening<br />
Hembygdsgården Torpet belägen<br />
på Strömvägen 21 i centrala Kolsva.<br />
Peter Kvist, telefon 0221-514 47.<br />
Stiftelsen Kolswa Kulturbyggnader<br />
Information telefon 0221-501 55.<br />
Hembygdsföreningen Munktorps<br />
sockengille<br />
Information Elsie Wallin,<br />
telefon 0221-433 73.<br />
Odensvi hembygdsförening<br />
Dybecksgården i Odensvi, vid Odensvi<br />
kyrka. <strong>Vi</strong>sas efter överenskommelse<br />
Örjan Andersson, telefon 0221-600 90.<br />
HEMBYGDSFÖRENINGAR OCH DERAS GÅRDAR<br />
NORBERGS KOMMUN<br />
Norbergs Folkminnesarkiv<br />
Information Karl Lundquist,<br />
telefon 0223-223 71<br />
Norbergs Hembygdsförening<br />
Hembygdsgården Karlberg ligger<br />
cirka 1 km SV Norbergs torg. Bokningar<br />
på telefon 0223-205 00. På hembygdsgården<br />
finns 21 byggnader med<br />
bland annat bergsmansgård, handelsbod,<br />
järnvägsstation och fattigstuga.<br />
Kaffeservering i herrgården.<br />
SALA KOMMUN<br />
Fläckebo Hembygdsförening<br />
Gammelgården ligger cirka 200 meter<br />
från Fläckebo kyrka. <strong>Vi</strong>d Hembygdsgården<br />
finns Odendisastenen, som<br />
är Sveriges äldsta kända runskriftshyllning<br />
till en kvinna. Information<br />
Folke Johansson, telefon 0224-74 50 16.<br />
Kila Hembygdsförening<br />
Hembygdsgården ligger vid Kila kyrka.<br />
Kontaktperson Ivar Ander, telefon<br />
0224-250 17.<br />
Kumla Hembygdsförening<br />
Hembygdsgård i Kumla kyrkby, ovanför<br />
Hembygdsvägen invid Kumla kyrka.<br />
Parstuga från 1700-talet, sprutbod,<br />
smedja, likbod, uthus. Bokningar,<br />
information Lars-Erik Johansson,<br />
telefon 0224-201 56, Nils Eriksson<br />
0224-211 18.<br />
>>><br />
:spaning HEMBYGDSFÖRENINGAR OCH DERAS GÅRDAR 13
HEMBYGDSFÖRENINGAR OCH DERAS GÅRDAR<br />
>>><br />
Möklinta Hembygdsförening<br />
Hembygdsgård i samhällets centrum.<br />
Gammelgården består av sju äldre hus<br />
som flyttats från olika platser i socknen.<br />
Föremålssamling med arbetsredskap,<br />
köksredskap, kläder, musikinstrument<br />
m.m. Information Gunnar Larsson,<br />
telefon 0224-802 29.<br />
Norrby Hembygdsförening<br />
Hembygdsgård i Öja 1,5 km från Norrby<br />
kyrka mot Varmsätra. Information<br />
Britta Salzer, telefon 0224-232 35.<br />
Sala Hembygds- och<br />
Fornminnesförening<br />
Väsby Kungsgård, Museigatan 2 Sala.<br />
Bokningar och information på telefon<br />
0224-106 37. I flera byggnader visas<br />
utställningar om Salas gamla kultur<br />
och historia.<br />
Västerfärnebo Hembygdsförening<br />
Gammelgården i Västerfärnebo kyrkby<br />
rymmer tiotalet byggnader med varierande<br />
utställningar. Information<br />
Lena MatsAnders, telefon 0224-702 17.<br />
14 HEMBYGDSFÖRENINGAR OCH DERAS GÅRDAR :spaning<br />
SKINNSKATTEBERGS KOMMUN<br />
Skinnskattebergs<br />
Hembygdsförening<br />
Hembygds<strong>museum</strong> i centrala<br />
Skinnskatteberg. Kontaktperson<br />
Olof Fernqvist, telefon 0222-107 30.<br />
Karmansbo Bruksmiljö<br />
Lancashiresmedjan, Klensmedjan,<br />
Brukslägenheten och utställningen<br />
i Bagarstugan håller öppet för<br />
guidade visningar: Fr o m 12 juni<br />
lördagar–söndagar Kl.13.00–17.00<br />
I juli alla dagar t o m 15 augusti.<br />
Lördagar–söndagar kl.13.00–17.00<br />
Bokning för besök i Smedjan och/<br />
eller Brukslägenheten på andra tider<br />
sker till Laila Öhrn på telefon 0222-305 19,<br />
0222-302 66 eller 070-523 10 02.<br />
SURAHAMMARS KOMMUN<br />
Ramnäs-<strong>Vi</strong>rsbo Hembygdsförening<br />
Hembygdsföreningen har flera lokaler<br />
på olika platser i Ramnäs och <strong>Vi</strong>rsbo.<br />
Söderhammar (vid Ramnäs Kätting),<br />
Valsverket (intill herrgårdarna i Ramnäs),<br />
Gnarp (beläget mellan R.v. 66 och<br />
<strong>Vi</strong>rsbosjön söder om <strong>Vi</strong>rsbo), Bruksmuseet<br />
(i <strong>Vi</strong>ta Magasinet i <strong>Vi</strong>rsbo) och bruksområdet<br />
i <strong>Vi</strong>rsbo guidas efter bokning<br />
hos FOCUS kontoren. Kontaktperson<br />
Gunnel Svensson, telefon 0220-352 36,<br />
Bengt Antonsson 0223-344 27.<br />
Surahammars Hembygdsförening<br />
Hembygdsgården ligger vid Kolbäcksån<br />
bakom Stenhuset/Turistbyrån i Surahammar.<br />
Hembygdsgård med bland<br />
annat Gammelgård, smedbostad<br />
och loftbod. MonaLis Zelinder,<br />
telefon 0220-312 94.
VÄSTERÅS STAD<br />
Hembygdsföreningen Barkarö<br />
sockengille<br />
Hembygdsgård vid Barkarö kyrka.<br />
Information Per-Göran Ersson,<br />
telefon 021-522 38.<br />
Badelunda Hembygdsförening<br />
Föreningen arrangerar program<br />
i anslutning till Anundshögsområdet.<br />
Ola Wässman, telefon 021-280 15.<br />
Björksta Hembygdsförening<br />
Kontaktperson Birgit Jansson,<br />
telefon 021-651 52.<br />
Dingtuna-Lillhärad sockengille<br />
Hembygdsgård vid Dingtuna station.<br />
Information Hans Frisholt,<br />
telefon 0221-556 96.<br />
Engsö Hembygds- och<br />
Intresseförening<br />
Hembygdsgård vid Klocktorp, Engsö.<br />
Information Ulla Ytterberg,<br />
telefon 021-14 00 21 eller 021-44 40 04.<br />
Harakers Hembygdsförening<br />
Hembygdsmuseet finns i flyglarna<br />
till Harakers prästgård, intill kyrkan.<br />
Där finns ett Skol<strong>museum</strong>, en handelsbod,<br />
gårds<strong>museum</strong>, skomakeri, gamla<br />
lantbruksmaskiner m.m. Samlingarna<br />
visas efter överenskommelse.<br />
Kontakta Karin Karlström,<br />
telefon 021-710 53, Bo Lindkvist,<br />
telefon 021-740 90.<br />
Hubbo Hembygdsförening<br />
Lokaler i Sörby skola, Tillberga<br />
Kontaktperson Agneta Fredriksson,<br />
telefon 021-608 11.<br />
Irsta Hembygdsförening<br />
Information Leif Larsson,<br />
telefon 021-206 89.<br />
Kungsåra Hembygdsförening<br />
Information Torsten Andersson,<br />
telefon 021-204 78.<br />
Lundby Hembygdsförening<br />
Föreningen äger en bastu i Lundby<br />
vilken används som studielokal.<br />
Kontaktperson Oddvar Falk,<br />
telefon 021-12 22 42.<br />
Romfartuna Hembygdsförening<br />
Information Åke Johansson,<br />
telefon 021-610 44.<br />
Rytterne Hembygdsförening<br />
Hembygdsgården ligger 200 meter<br />
från Rytterne kyrka. Information<br />
Lars-Allan Widell, telefon 016-35 44 14.<br />
Sevalla Hembygdsförening<br />
Kontaktperson Jan-Olov Johansson,<br />
telefon 021-620 72.<br />
Skerike Hembygdsförening<br />
Hembygds<strong>museum</strong> beläget ett<br />
stenkast från Skerike kyrka. Fårhus som<br />
blivit bygde<strong>museum</strong>, loge med äldre<br />
jordbruksredskap samt en täppa<br />
med växter från socknen. Information<br />
Arne Claesson, telefon 021-510 28.<br />
HEMBYGDSFÖRENINGAR OCH DERAS GÅRDAR<br />
Skultuna Hembygdsförening<br />
Arbetslivs<strong>museum</strong> och skol<strong>museum</strong><br />
vid Skultuna Mässingsbruk. Information<br />
Göran Borg, telefon 021-705 65.<br />
Säby Hembygdsförening<br />
Kontaktperson Yvonne Ljungberg,<br />
telefon 0220-440 83.<br />
Tortuna Hembygdsförening<br />
Kontaktperson Lars-Olov Larsson,<br />
telefon 021-650 69.<br />
Västerås Hembygdsförening<br />
Västerås Hembygdsförening är<br />
engagerad i programverksamheten<br />
vid Vallby frilufts<strong>museum</strong>.<br />
Information Gunborg Wildh,<br />
telefon 021-18 13 25.<br />
:spaning HEMBYGDSFÖRENINGAR OCH DERAS GÅRDAR 15
:spaning<br />
POSTADRESS: Tidskriften Spaning,<br />
<strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong> <strong>museum</strong>, Slottet, 722 11 Västerås.<br />
BESÖKSADRESS: Länsmuseet, Slottet, Västerås.<br />
REDAKTÖRER:<br />
Ann Österberg, Konsulent för <strong>Västmanlands</strong> Hembygdsförbund och Fornminnesförening.<br />
Telefon 021-15 61 20. ann.osterberg@ltvastmanland.se<br />
Carl-Magnus Gagge, Landsantikvarie/Länsmuseichef <strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong> <strong>museum</strong>.<br />
carl-magnus.gagge@ltvastmanland.se<br />
Elisabeth Westerdahl, Lantmästare och antikskribent, Kusta, telefon 021-200 94.<br />
Krister Ström, 1:e antikvarie, <strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong> <strong>museum</strong><br />
Carin Thorsén, 1:e intendent, <strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong> <strong>museum</strong><br />
Susanna Vesterberg, Länsstyrelsen i Västmanland<br />
Agneta Waldenhielm, skribent och fotograf<br />
HUVUDMÄN FÖR TIDSKRIFTEN:<br />
<strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong> <strong>museum</strong> och <strong>Västmanlands</strong> Hembygdsförbund och Fornminnesförening.<br />
ANSVARIG UTGIVARE:<br />
Carl-Magnus Gagge, telefon 021-15 61 15. carl-magnus.gagge@ltvastmanland.se<br />
MEDVERKANDE SKRIBENTER:<br />
Utöver redaktionen medverkar:<br />
Staffan Helmfrid, Professor Stockholms Universitet.<br />
Frida Karlsson, Albin Jansson, Ashti Kako, Sofie Bjurenwall Åk 4 Nibbleskolan i Köping.<br />
Richard Molin, Fil.kand, lärare, Sala.<br />
Karin Larsson, Fil.kand, Ängelsberg.<br />
Anna Olsfelt, Länsstyrelsen i Västmanland.<br />
Eilif Petersén, Djäknebergets vänner.<br />
Patrik Wallmark, Präst, Köping.<br />
Håkan Wåhlstedt, Partisekreterare i Miljöpartiet de Gröna.<br />
Anna Jansson, Naturvårdare Färnebofjärdens nationalpark.<br />
Trångforsgruppen.<br />
Lars Gustafsson, Författare.<br />
GRAFISK FORM OCH IDÉ: Janette Bornmarker och Martin Preis<br />
LAYOUT OCH PRODUKTION: Care Of/Lisa Fremleson Lång<br />
REDIGERING: Redaktionen<br />
KORREKTUR: Ann Österberg<br />
ANNONSFAKTA OCH BOKNING: Kontakta redaktionen<br />
DISTRIBUTION: Tidningen ingår i medlemskapet i <strong>Västmanlands</strong> Hembygdsförbund och Fornminnesförening<br />
men sprids gratis på skolor, studieförbund, bibliotek, kommunala kulturkanslier,<br />
museer och vårdinrättningar i länet. Om du saknar Spaning på din arbetsplats, kontakta redaktörerna.<br />
PRENUMERATIONER:<br />
Privatpersoner kan prenumerera på Spaning, och får då tidskriften sänd direkt hem.<br />
Ring, skriv eller maila din adress till spaning@ltvastmanland.se<br />
TRYCK: Arkpressen i Västerås<br />
UPPLAGA: 4 000 exemplar<br />
UTGIVNING: 1–2 ggr per år<br />
ISSN: 1651-2774<br />
MATERIAL OCH BIDRAG: Tidskriften Spaning, Slottet, 722 11 Västerås.<br />
Eller: spaning@ltvastmanland.se För ej beställt material ansvaras ej.<br />
För signerade artiklar ansvarar författarna.<br />
16 REDAKTIONSRUTA :spaning
VÄSTMANLANDS HEMBYGDSFÖRBUND OCH FORNMINNESFÖRENING<br />
– www.hembygd.se/vastmanland<br />
Hembygdsförbundets uppgift är att främja hembygdskunskap, kulturminnesvård<br />
och hembygdsvård.<br />
Förbundet är samarbetsorgan för hembygdsföreningarna i regionen och skall stödja<br />
föreningarna i sin verksamhet. Förbundet skall tillvarata rörelsens intressen på regional<br />
nivå och samarbeta med museer, kulturminnesvårdande organ och andra organisationer.<br />
Genom att gå med som enskild medlem i <strong>Västmanlands</strong> Hembygdsförbund får du<br />
Årsboken som Länsmuseet och Förbundet ger ut. Spaning Länsmuseets och Hembygdsförbundets<br />
tidskrift som utkommer med ett-två nummer per år. Erbjudande om att<br />
deltaga i temadagar, kurser i olika ämnen och medlemsresor inom och utom länet.<br />
Ordförande i föreningen är Rune Ågers och vice ordförande är Ola Wässman.<br />
Föreningen har kansli på Länsmuseet. Adress: <strong>Västmanlands</strong> Hembygdsförbund och<br />
Fornminnesförening, Slottet, 722 11 Västerås telefon 021-15 61 20 fax 021-13 20 76.<br />
Kontaktperson: Konsulent Ann Österberg, ann.osterberg@ltv.se<br />
VÄSTMANLANDS LÄNS MUSEUM<br />
– www.vastmanlandslans<strong>museum</strong>.se<br />
<strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong> <strong>museum</strong> har kontor, utställningar, arkiv, bibliotek och museibutik<br />
i Västerås slott. Rikssalen används för program och olika arrangemang. På Westmanna-<br />
Arvet i Hallstahammar nns museets föremålsarkiv, vård- och registreringslokaler.<br />
Den arkeologiska enheten har lokaler på Karlsgatan 4 i Västerås.<br />
I länets 11 kommuner bedriver <strong>läns</strong>museet en bred verksamhet med särskild inriktning<br />
på pedagogik och kulturmiljövård. <strong>Vi</strong> satsar på förnyelse av verksamheten.<br />
Vår uppgift är att fördjupa kunskapen om det västmanländska kulturarvet, förmedla och<br />
väcka opinion, öka insikten om det förutna och berika perspektiven på samtiden och<br />
framtiden. Museet skall vara en plats där man kan ta del av vad som sker i samhället.<br />
Arbetet i hela länet innebär samarbete och samverkan med kommuner, hembygdsföreningar,<br />
lokala entreprenörer och aktörer. Länsmuseets roll är att vara en resurs,<br />
knyta samman idéer och initiativ samt göra historien synlig i sin rätta miljö.<br />
<strong>Västmanlands</strong> <strong>läns</strong> <strong>museum</strong><br />
Slottet, 722 11 Västerås. Telefon 021-15 61 00. Fax 021-13 20 76.<br />
E-post: lansmuseet@ltv.se<br />
Utställningarna i Västerås slott är stängda för renovering.<br />
WestmannaArvet<br />
Besöksadress: Industrigatan 3–5, Hallstahammar.<br />
<strong>Vi</strong>sningar och besök efter överenskommelse. Telefon 021-15 61 00. Fax 0220-247 51.<br />
Arkeologiska enheten<br />
Besöksadress: Karlsgatan 4 Västerås. Telefon 021- 15 61 00. Fax 021-14 57 20.<br />
Berätta för oss<br />
Hör gärna av <strong>dig</strong> till redaktionen<br />
med insändare och åsikter om<br />
tidningen. Skicka gärna in material<br />
eller uppslag som du tycker vi borde<br />
ta upp. <strong>Vi</strong> läser allt med stort intresse.<br />
Skriv till Tidskriften Spaning, Slottet,<br />
722 11 Västerås eller e-posta till<br />
spaning@ltv.se<br />
TEMA HEMMAFRU