ModErNiTETENs MaTErialiTET - Lunds universitet
ModErNiTETENs MaTErialiTET - Lunds universitet
ModErNiTETENs MaTErialiTET - Lunds universitet
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Modernitetens materialitet<br />
dem alla. Den koloniala moderniteten strävade ibland mot sin motsats, den var ofta<br />
traditionaliserande, de-moderniserande och de-industrialiserande.<br />
Genom indirekt styre, eller styresformer där det inhemska deltagandet<br />
byggde på hövdingar och traditionell aristokrati vilka gavs en rik ceremoniell<br />
inramning, inte på de mest modernitetsbenägna delarna av det inhemska<br />
samhället, inte bara konserverade man ett förflutet utan man reifierade<br />
även konstruerade ”traditioner”. Genom att reifiera ”stammar” eller kaster, och<br />
ibland skissartat kodifiera sedvanerätter, skapade man en judiciell pluralitet<br />
som byggde på kollektiv tillhörighet, inte individer. Detta gällde bland annat<br />
familjelagstiftning, som försämrade kvinnornas ställning, och äganderättslagstiftning,<br />
som förhindrade utvecklingen av en marknad. Den dömande och<br />
den lagstiftande makten hölls aldrig väl åtskilda. Det var främst kolonialtjänstemän<br />
på lokal nivå som motarbetade tendenser till modernitet genom att<br />
blockera införandet av judiciell universalism, fri marknad och representativa<br />
politiska institutioner – men de var däremot mycket intresserade av att ”upptäcka”<br />
och ”återupprätta” antaget traditionella sedvanor, institutioner och relationer,<br />
att återställa ”tingens naturliga ordning” (Misra 2008).<br />
En form av traditionalisering ägde rum också i Västerlandet decennierna<br />
kring sekelskiftet 1900. Även denna byggde på nyuppfunna traditioner som<br />
flaggor, nationalsånger, folkdräkter, och hyllandet av historiska gestalter, och<br />
de gavs former som om de hade varit uråldriga (Hobsbawm & Ranger 1983).<br />
Dessa båda rörelser i kolonin respektive metropolen har många beröringspunkter<br />
och gav näring åt varandra. Den koloniala hierarkin hämtades nästan<br />
uteslutande ur ”gentlemanna-klassen”, en klass som moderniteten hade gett<br />
känslor av anomi, vilket gav bränsle åt medeltidsvurmen i Europa vid denna<br />
tid. I kolonierna byggde gentlemännen i många fall upp samhällen som passade<br />
dem bättre, ceremoniella, hierarkiska operettstater som blev evigt synkrona<br />
och som därför motverkade den avskydda moderniteten (jfr Adas 1995:303).<br />
Moderniteten var alltså en mycket komplex företeelse; inte bara demokratisering<br />
och välfärdsbygge, och en positivistisk hållning till världen, utan också<br />
imperialism, nationalism, rasism, rå exploatering av arbetskraft, traditionalisering<br />
och ekologisk hänsynslöshet.<br />
aTT lägga uT diskursEN i laNdskapET<br />
Om moderniteten är intimt kopplad till imperialismen, till vetenskapsidealen<br />
och till exploateringen av naturen, så vore det förvånande om vi inte skulle finna<br />
en institutionalisering, en form, i vilken alla dessa element löper samman såväl<br />
materiellt som symboliskt. Vi finner den också i de botaniska trädgårdarna.<br />
93