ModErNiTETENs MaTErialiTET - Lunds universitet
ModErNiTETENs MaTErialiTET - Lunds universitet
ModErNiTETENs MaTErialiTET - Lunds universitet
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Modernitetens materialitet<br />
kinesiska resebeskrivningar (Bowe 1999), men den är så gott som okänd arkeologiskt.<br />
Där har funnits såväl samhällselitens lustgårdar, som trädgårdar tillhörande<br />
religiösa inrättningar. I Sri Lanka känner vi från krönikorna omnämnanden<br />
av kungliga lustgårdar redan före vår tideräkning (åtminstone några<br />
var muromgärdade), och vi har från en något senare period ett fantastiskt bevarat<br />
exempel i Sigiriyas 400-talsträdgård (Bandaranayake 1993).<br />
Under medeltiden traderades den geometriska trädgården i islamisk trädgårdskonst,<br />
och i tidigmodern tid fortsätter arvet från det förislamiska Iran i<br />
Mughal-trädgårdarna i nuvarande Indien och Pakistan, till exempel det berömda<br />
Taj Mahal vid Agra och de båda trädgårdar som bär namnet Shalimar<br />
i Srinagar respektive Lahore. I dessa liksom i andra asiatiska trädgårdsanläggningar<br />
är vatten det viktigaste elementet, i dammar, akvedukter, katarakter,<br />
kanaler och, där det var möjligt, fontäner (Moynihan 1970).<br />
I Asien finns emellertid också en assymetrisk, irreguljär, naturimiterande<br />
och ”mystisk” tradition, som återgår på taoistisk och buddhistisk tankevärld<br />
(Bandaranayake 1993). Inom buddhismen finns en typ av ”skogs-kloster”, belägna<br />
i skogs- och bergsområden och främst avsedda för meditation, vilka<br />
kallas ārāma. Ordet betyder egentligen lust i betydelsen lustgård eller park,<br />
jämför engelskans pleasance, danskans lyst, och så vidare. Att plantera sådana<br />
ārāma ansågs vara religiöst meriterande (puñña). De var ofta privata planteringar<br />
som donerades till den monastiska församlingen, sangha (Kalupahana<br />
2005:130; Ratnayaka, ms). Den mest kända av alla dessa monastiska lustgårdar<br />
är Jetavanārāmaya utanför södra stadsporten i Anuradhapura, den antika<br />
huvudstaden i Sri Lanka. Här anlades mot slutet av 200-talet av vår tideräkning<br />
det mäktiga klosterkomplex som vi känner idag, med den antika världens<br />
största byggnadsverk av tegel, en 120 meter hög stupa (Ratnayake 1993), men<br />
ursprungligen var detta en kunglig planterad park, ”skuggig, sval och täckt av<br />
grönska” (Mahavamsa XV, 1–2; Parker 1984:272f ).<br />
Den typiska trädgårdsformen under senare århundraden (och för gemene<br />
man), i den del av landet där Peradeniya Botanic Gardens anlades, är annars<br />
vad som på engelska kallas Kandyan Forest Garden, eller bara ”kandyansk trädgård”<br />
(McConnell 1992). Den kan beskrivas som en form av agro-skogsbruk.<br />
En sådan trädgård ser vid första anblicken ut som en otuktad djungel, men den<br />
är egentligen planterad, med en stor mängd nyttoväxter, träd, buskar och örter<br />
av olika höjd, som ger mat, frukt, kryddor, medicin, gödningsmedel och virke<br />
(fig. 2). Plantorna står inte i samlade bestånd, utan till synes huller om buller,<br />
men är egentligen planterade där jordmån och gradient är gynnsammast för<br />
växten. Dessa trädgårdar ägs oftast av dem som brukar dem och är relativt små,<br />
ofta bara 0,4–2 hektar.<br />
103