Spiritualitet i den samiska konsten: - Riekkis
Spiritualitet i den samiska konsten: - Riekkis
Spiritualitet i den samiska konsten: - Riekkis
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
UMEÅ UNIVERSITET 2006-06-24<br />
Institutionen för religionsvetenskap<br />
Religionshistoria C 10p<br />
Handledare: Anna Lydia Svalastog<br />
<strong>Spiritualitet</strong> i <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> <strong>konsten</strong>:<br />
En redogörelse för ikonografin under tre historiska faser<br />
Sofia Hageback
Sammanfattning<br />
Syftet med <strong>den</strong>na uppsats var att redogöra för motiv i <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> bild<strong>konsten</strong> som kan<br />
knytas till en andlig kontext. Jag ville ta reda på vilka motiv som förekommit under olika<br />
<strong>samiska</strong> historiska perioder; hällristningsti<strong>den</strong>, trumti<strong>den</strong> och modern tid. För att kunna svara<br />
på mina frågeställningar genomförde jag ett litteraturstudium och nyttjade olika forskares<br />
analyser av det som man kan definiera som samisk konst. De böcker som ligger till grund för<br />
detta arbete har för det mesta använt källmaterial som härstammar från kristna missionärer<br />
och präster som därför måste betraktas med viss skepsis. De konklusioner som uppsatsen har<br />
generat är att det finns motiv som har figurerat i <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> <strong>konsten</strong> från hällristningsti<strong>den</strong><br />
för ca 9000-6000 år sedan och fram till 1900-talet. Det har också skett en gradvis utökning av<br />
motiv, från enkla ristningar av djur till bilder av gudomar och moderna tolkningar av samtida<br />
händelser. Många motiv som har tillkommit kan ha influerats av eller härstamma från<br />
samernas grannkulturer. Det går också till viss del att knyta valet av motiv till exempelvis<br />
sociala och politiska påverkande faktorer. Det finns dock inte någon anledning till att förneka<br />
existensen av en genuint samisk bildkonst och faktumet att <strong>den</strong>na har mycket gamla rötter och<br />
är värd att bevara åt framtida generationer.<br />
Sökord: Ikonografi, samisk konst, samisk religion.<br />
2
Innehållsförteckning<br />
1. Introduktion 4<br />
1.1. Inledning 4<br />
1.2. Syfte 4<br />
1.3. Frågeställningar 5<br />
1.4. Metod 5<br />
1.5. Material 6<br />
1.6. Avgränsningar 7<br />
2. Begrepp och teoretiska perspektiv 7<br />
2.1. Ikonografi 7<br />
2.2. Estetisk teori 8<br />
2.3. Övriga begrepp 9<br />
2.4. Metoder för bildanalys 11<br />
2.5. Den <strong>samiska</strong> folk<strong>konsten</strong> 11<br />
3. Uppsatsens upplägg 13<br />
4. Material och analys 13<br />
4.1. Den tidiga hällristnings<strong>konsten</strong>; samisk? 13<br />
4.1.1. Motiven och regionala skillnader 15<br />
4.2. Trumman; bevarare och förmedlare av forntida <strong>samiska</strong> uppfattningar 16<br />
4.2.1. Motiven och deras betydelse 17<br />
4.2.2. Myter och Kult knutna till motiven 20<br />
4.2.3. Regionala skillnader 24<br />
4.3. Samisk konst efter koloniseringen av norrland 25<br />
4.3.1. Kolonialismens och storsamhällets påverkan 25<br />
4.3.2. Kristnandets inverkan 26<br />
4.3.3. 1900-talet och Alta konflikten 26<br />
4.3.4. Den moderna <strong>konsten</strong> 27<br />
4.3.5. Motiven och deras betydelse 28<br />
4.4. Individuell konst och folkkonst 28<br />
3
4.4.1. Kända <strong>samiska</strong> konstnärer under 1900-talet 28<br />
4.4.1.1. Johan Turi 29<br />
4.4.1.2. Nils Nilsson Skum 29<br />
4.4.1.3. John Savio 30<br />
4.4.1.4. Britta Marakatt-Labba 31<br />
4.5. Diskussion och slutsatser 32<br />
5. Käll- och litteraturförteckning 36<br />
4
1. INTRODUKTION<br />
1.1. Inledning<br />
Den <strong>samiska</strong> kulturen har länge fascinerat mig och i synnerhet religionen och <strong>konsten</strong>. Att<br />
konstverk och bilder kan vara källor till viktig historisk information kanske inte verkar så<br />
självklart för alla. I <strong>den</strong>na uppsats ska jag försöka att visa på sambandet mellan just<br />
historia, religion och konst. Att bestämma titel till detta arbete var förvånansvärt svårt. Det<br />
skulle senare visa sig att sammanställandet av arbetet skulle bli precis lika knepigt, men<br />
mycket givande.<br />
När det gäller titeln så kändes inget begrepp helt rätt. Det fanns alltid en risk att or<strong>den</strong><br />
skulle misstolkas, av läsaren eller till och med av mig själv. Jag hade först tänkt använda<br />
begreppet religion men man talar sällan om en enhetlig religion i samband med samerna.<br />
Vanligare är det att man talar om samisk mytologi, en mytologi som forskare ännu inte<br />
vågar påstå att de kan redogöra för helt och hållet. Min nuvarande handledare Anna Lydia<br />
föreslog sedan ordet spiritualitet, vilket också var det jag tillslut valde, eftersom det på ett<br />
målande sätt knyter konstämnet till religionsämnet. Efter alla bryderier när det gäller ords<br />
verkliga betydelse förefaller det helt naturligt att begrepp också har fått en framträdande<br />
position i arbetet.<br />
1.2. Syfte<br />
”Nära samband mellan olika inrättningar och olika uttrycksformer kanske bara skenbart<br />
har upplösts. Religion är också en kulturell och samhällsbun<strong>den</strong> angelägenhet. Konst<br />
uttrycker också eller kritiserar politiska och religiösa värderingar. Det nationella är också<br />
ett resultat av inflytande utifrån.” 1<br />
I <strong>den</strong> här uppsatsen ska jag undersöka motiv symboliserande en andlig innebörd, som<br />
kommer till uttryck i <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> <strong>konsten</strong>. Jag ska redogöra för symboler (motiv) som<br />
förekommer under hällristningsti<strong>den</strong> (ca 9000 – 1000 f.v.t.), i synnerhet under trumti<strong>den</strong><br />
(ca 1000 f.v.t. – 1600 e.v.t.) och delvis under modern tid (1600 – 1900 e.v.t.). Utöver detta<br />
ska jag försöka förklara varför vissa motiv förekommer genom att hitta knytpunkter<br />
mellan motiv och historisk fakta. Jag vill också ta reda på hur motiven har förändrats<br />
mellan de tre angivna tidsperioderna och varför. Denna uppsats ligger och flyter i mötet<br />
1 Anne-Sophie Hygen och Lasse Bengtsson, 1999:135.<br />
5
mellan två olika vetenskaper; religionshistoria och konst. Min förhoppning är att detta på<br />
sätt och vis tvärvetenskapliga arbete kan bli mer nyanserat och djupare än vad ett rent<br />
religionsvetenskapligt arbete hade blivit. Denna uppsats får också väldigt gärna generera<br />
nya intressanta frågeställningar som i sin tur ger upphov till fler uppsatser. Ett annat av<br />
målen med det jag skriver är också att bidra till ökat erkännandet av samerna som<br />
ursprungsbefolkning och av <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> <strong>konsten</strong>s värde ur både religionshistorisk och<br />
estetisk synvinkel.<br />
1.3. Frågeställningar<br />
För att avgränsa detta ganska omfattande ämnesområde har jag ställt upp följande frågor<br />
som jag ska försöka besvara under arbetets gång:<br />
• Vilka motiv/symboler med mytologisk/andlig innebörd framställs i <strong>den</strong> <strong>samiska</strong><br />
bild<strong>konsten</strong>?<br />
o Vilka myter och kult, när det förekom, kan man knyta till motiven?<br />
• Hur har motiven förändrats mellan de olika tidsperioderna?<br />
o Kan <strong>den</strong>na förändring knytas till några specifika påverkande faktorer?<br />
• Skiljer sig valet av motiv inom det <strong>samiska</strong> bosättningsområdet?<br />
1.4. Metod<br />
Genom ett litteraturstudium kommer jag att ta del av andras tolkningar och teorier och<br />
basera mina slutsatser på dem. De motiv som är funna och analyserade i samisk konst och<br />
som jag nämner i arbetet kommer jag att sätta in i ett historiskt sammanhang.<br />
För att besvara frågeställningen, de fem olika frågorna, kommer redogörelser för<br />
betydelser av hällristningar att nyttjas, samt andras analyser av målade trumskinn. Även<br />
bild<strong>konsten</strong> som blir vanlig från ti<strong>den</strong> efter kristnandet och fram till 1900-talet kommer att<br />
beröras men ej i lika stor grad som trummotiven. När man använder andra personers<br />
tolkningar är det dock oerhört viktigt att veta på vilka premisser dessa har gjorts. För att få<br />
en djupare förståelse för vad författarnas analyser av konst baseras på kommer jag att sätta<br />
mig in i metod och teori som har både religions- och konstvetenskapligt ursprung.<br />
Eftersom uppsatsen inte bara handlar om religion och historia utan även om bilduttryck så<br />
är det fördelaktigt, för <strong>den</strong> djupare förståelsen skull, om man har ett konstteoretiskt<br />
perspektiv med sig i ryggsäcken. På grund av att jag behöver presentera begrepp som inte<br />
är självklara inom det religionshistoriska området så kommer inledningen till arbetet att<br />
vara lite längre än vad som är brukligt. Men, genom att sätta mig in i ikonografiska och<br />
6
ildtolkande metoder har jag kunnat lägga upp uppsatsen på ett så formellt korrekt sätt<br />
som möjligt ur både religionshistorisk och konstteoretisk synvinkel. Definitionerna av de<br />
bildtolkande metoderna har jag nyttjat som en slags checklistor för att komma ihåg att<br />
redogöra för de viktiga aspekterna som berör konstverken. Detta anser jag har underlättat<br />
arbetet med uppsatsen mycket.<br />
1.5. Material<br />
Källmaterialet är i huvudsak böcker som härstammar från 1970-talet fram till dags dato.<br />
Det handlar om allt från bilder, till historisk, beskrivande, analyserande och redogörande<br />
litteratur. En av böckerna är en nyutgivning av Lars Levi Laestadius ”Fragmenter i<br />
Lappska Mythologien”. Denna bok skrevs på mitten av 1800-talet av mångsysslaren,<br />
kanske mest känd som präst, Laestadius. I källmaterialet ingår även ett fåtal<br />
dokumentärfilmer om <strong>samiska</strong> konstnärer. Även om de böcker som används i regel är<br />
relativt nyskrivna så kan de mycket väl ha hämtat sin information från mycket äldre<br />
källitteratur, bland annat Laestadius.<br />
En inneboende problematik hos de äldre källorna (från 1600-1700-talen) som behandlar<br />
det <strong>samiska</strong> är att de i regel är kristna. De danska, kristna, missionärerna och svenska<br />
prästerna var de som samlade in redogörelser från samerna om allt som rörde deras<br />
religion. Detta är ett faktum som borde få de flestas varningsklockor att klämta. Den stora<br />
risken är naturligtvis att källmaterialet är mer eller mindre förvanskat på grund av<br />
partiskhet hos insamlaren. 2 Det var dessutom alltid män som samlade in informationen,<br />
vilket innebar att det som rörde det manliga framhävdes som norm medan kvinnorna<br />
hamnade i en undanskymd position. 3 Detta gäller då även tolkningar av konst som är<br />
baserad på dessa källor. I dagsläget kan man dock inte med säkerhet avgöra vad som är<br />
sant eller falskt i källitteraturen. Men, genom att vara medveten om <strong>den</strong>na problematik<br />
kan man i alla fall inta ett kritiskt förhållningssätt. Ett problem med det nyare materialet är<br />
att det finns oerhört lite när man närmar sig slutet av 1900-talet. Det är väldigt svårt att<br />
hitta någon större mängd av skrivet material som berör konstnärerna och <strong>konsten</strong> under de<br />
senaste decennierna.<br />
2 Hans Mebius, 2003:30f<br />
3 Louise Bäckman, 2005:30.<br />
7
1.6. Avgränsningar<br />
Geografiskt har jag låtit det <strong>samiska</strong> bosättningsområdet utgöra avgränsningarna och<br />
därför kommer förhållan<strong>den</strong> både i Norge, Sverige, Finland och delvis Ryssland, att<br />
behandlas. Tidsmässigt så rör sig detta arbete från ca 9000 f.kr. (detta är dock inget helt<br />
säkert årtal) till slutet av 1900-talet, så länge som det tros ha funnits samisk konst.<br />
När det kommer till mytologiskt stoff så har jag valt att ta upp vissa saker och utesluta<br />
andra utifrån mina egna kunskaper och intressen. Detta har inneburit en del svåra val och<br />
övervägan<strong>den</strong> från min sida men min förhoppning är ändå att arbetet kommer ge en så<br />
rättvis och korrekt bild av ämnet som möjligt. Fortlöpande kommer jag i uppsatsen, när<br />
jag finner det nödvändigt, att motivera varför jag har gjort vissa val. Jag hoppas att det kan<br />
fungera som ett stöd under läsningen. När det kommer till proportionerna mellan de olika<br />
huvudkapitlen har största fokus lagts på trumti<strong>den</strong> eftersom det finns mer skrivet material<br />
om just <strong>den</strong> historiska perio<strong>den</strong>, än om de två andra.<br />
2. BEGREPP OCH TEORETISKA PERSPEKTIV<br />
”När begrepp /…/ läggs till grund för en historisk analys utan att specificeras närmare,<br />
löper man risken att skiljelinjen mellan ett faktiskt konstaterande å ena sidan, och ett<br />
antagande å <strong>den</strong> andra, blir otydlig.” 4<br />
I detta kapitel kommer först två viktiga områ<strong>den</strong> inom de två olika vetenskaperna att<br />
presenteras översiktligt. Efter det behandlas intressanta begrepp, några metoder och sist<br />
kommer en kort sammanfattning av samisk folk- och brukskonst som är tänkt att fungera<br />
som en klarerande bakgrund för <strong>den</strong> fortsatta läsningen.<br />
2.1. Ikonografi<br />
Ikonografi är ett område inom religionshistorian. Genom att använda analysmetoder som<br />
framtagits inom Ikonografin går det att göra tolkningar av andliga bilder.<br />
Ordet ikon kommer ursprungligen från <strong>den</strong> kristna ikon<strong>konsten</strong> som föddes samtidigt med<br />
<strong>den</strong> kristna religionen för cirka tvåtusen år sedan. En ikon kan sägas vara en naturtrogen<br />
avbildning (konstverk) som från början vanligtvis målades på trä. Problemet med att<br />
ikonerna målades på trä var att de tyvärr inte höll så länge. Därför finns det nu inga ikoner<br />
4 Helena Edgren och Marianne Roos (red.), 2003:149.<br />
8
av trä bevarade som är äldre är 1500 år. Oavsett vilket material ikonen är tillverkad i har<br />
<strong>den</strong> dock samma syfte och det är att ”bevara en levande och direkt kontakt med <strong>den</strong><br />
avbildade”. 5 Den allra första ikonen är faktiskt enligt källor av gudomligt ursprung och ett<br />
ofrånkomligt kriterium för att en bild ska få kallas för en ikon är att <strong>den</strong> har just ett<br />
”andligt innehåll” 6 . Därför föreställer ikoner ofta bibliska händelser, Jesus Kristus eller<br />
något känt helgon, i synnerhet jungfru Maria. Dessa bilder måste dessutom alltid åtföljas<br />
av en förklarande inskription. 7<br />
En ikonografisk analys, alltså försöket att fastställa en bilds betydelse, genomförs i flera<br />
steg. Man bestämmer vilket material ikonen är gjord av, vilket som är bil<strong>den</strong>s motiv och<br />
vilket tema det tillhör. Sedan försöker man placera ikonen i ett historiskt sammanhang<br />
genom att studera texter. 8 I just <strong>den</strong>na uppsats handlar det om mytologiska teman och<br />
bilderna tolkas som uttryck för <strong>samiska</strong> myter.<br />
2.2. Estetisk teori<br />
Estetisk teori är ett område inom konstvetenskapen. För att kunna förstå vad konst har haft<br />
för betydelse i forna tider och vad det innebär idag kommer nedan en kort konsthistorisk<br />
sammanfattning.<br />
Redan under antiken diskuterades <strong>konsten</strong>s värde och bland annat var Platon av <strong>den</strong><br />
åsikten att <strong>konsten</strong> var i grun<strong>den</strong> meningslös. Aristoteles menade däremot att konst hade<br />
ett visst värde då det, enligt honom, härstammade från människans förnuft. Någon som<br />
var ytterligare positivt inställd till <strong>konsten</strong> var Plotinos som uppfattade <strong>den</strong> som en brygga<br />
mellan det världsliga och gudomliga. Detta antikens tvetydiga förhållningssätt till konst<br />
skulle komma att ligga till grund för <strong>den</strong> kristna ambivalensen. 9 Konsten hade inget eget<br />
värde under århundra<strong>den</strong>a mellan antiken och medelti<strong>den</strong> utan var ständigt inlemmad i<br />
”en religiös, politisk eller social struktur”. Konsten hade alltid ett specifikt mål, ett syfte<br />
utöver sig själv. Under renässansen, spelade en man vid namn Leon Battista Alberti en<br />
viktig roll vid befästandet av bild<strong>konsten</strong>s ursprung i naturen och erkännandet av måleriet<br />
som vetenskap 10 .<br />
Det moderna konstbegreppet och estetiken växer fram under 1700-talet, mycket tack vare<br />
bidrag från Kant. Ett sekel längre fram, vid 1800-talets slut, får estetiken en vetenskaplig<br />
5<br />
Per Pettersson, 1984:26f, 36, 68, 87.<br />
6<br />
Sven-Olov Wallenstein, 2004:32, Pettersson, s.63.<br />
7<br />
Ibid., s.53, 69f, 99.<br />
8<br />
Edgren och Roos, s.149, 151.<br />
9<br />
Wallenstein, s. 21, 24, 27, 60.<br />
10<br />
Ibid., s.40ff, 235.<br />
9
prägel, <strong>konsten</strong> blir berövad sina sanningsförmedlande egenskaper och får ett rent<br />
känslomässigt värde. 11 Konsten och dess känsloväckande egenskaper skulle senare<br />
komma att utnyttjas, bland annat politiskt under nationalstatens uppkomst.<br />
2.3. Övriga begrepp<br />
Begrepp som ”religion”, ”konst” och ”same” kan ge upphov till en mängd skilda<br />
associationer hos olika människor och därför kommer dessa, och andra begrepp, att<br />
definieras så precist som möjligt. Detta görs för att minimalt med missförstånd, mellan<br />
mig som författare och en eventuell läsare, ska kunna uppstå.<br />
Religion är ett väldigt brett begrepp som inkluderar mycket och har en mängd olika<br />
definitioner. En av dem, som kan passa bra in i detta sammanhang är att religion är:<br />
”’trosföreställningar om en annan värld – verkligare än <strong>den</strong> synliga – och individuella,<br />
kulturella och moraliska uttryck för dessa’” 12 . Detta begrepp, religion, står i samernas fall<br />
också för något som är i ständig förändring och som påverkas av närbelägna kulturers<br />
uppfattningar eller idéer. 13 Religiositet betecknar i sin tur gra<strong>den</strong> av en persons<br />
hängivenhet, och förklaras i uppslagsverket som ”fromhet, gudfruktighet”. 14<br />
Bild<strong>konsten</strong> kan man utifrån ovanstående definitioner se som ett sätt att uttrycka<br />
trosföreställnings delen av begreppet religion. Ett konstverk är inte någon rent kollektiv<br />
kreation utan skapat av en individ, med egna uppfattningar och idéer.<br />
<strong>Spiritualitet</strong> symboliserar något utöver <strong>den</strong> kollektiva religionen. I <strong>konsten</strong> står<br />
spiritualitet för det personliga förhållandet, konstnärens funderingar kring och strävan<br />
efter att få kontakt med osynliga makter. Men, man kan givetvis inte komma ifrån<br />
faktumet att indivi<strong>den</strong> har socialiserats in i en viss kontext (uppfostringsmiljön i detta<br />
fall), och tagit över kollektiva traditioner och myter som sedan används i<br />
konstutövandet. 15 Själva ordet spiritualitet kommer från spiritualism som innebär tron på<br />
att indivi<strong>den</strong> själv, utan kyrkans hjälp, kan komma i kontakt med det gudomliga, vilket<br />
<strong>den</strong> religiöst präglade <strong>konsten</strong> oftast handlar om. Spiritualism står för en tro på att det är<br />
det andliga som föreställer ”<strong>den</strong> sanna verkligheten”. Härifrån är steget inte långt till<br />
11<br />
Ibid., s.56f, 65, 112f, 118.<br />
12<br />
Antoon Geels, Owe Wikström, 1999:14.<br />
13<br />
Mebius, s.13.<br />
14<br />
Norstedts Uppslagsbok, 2000:1057.<br />
15 Ibid., s.51.<br />
10
spiritism som är läran om att man kan kontakta de döda genom att använda sig av olika<br />
16 17<br />
kontaktskapande metoder.<br />
Ett annat begrepp som kan ha helt olika betydelser för skilda personer är same. Samisk är<br />
en beteckning som är gemensam för alla <strong>samiska</strong> språkformer. Dessa språkformer<br />
kommer i sin tur ursprungligen från <strong>den</strong> primitiva urfinskan. 18 Att vara same är fast<br />
förknippat med språk. Enligt lagen är man same om man känner sig samisk och om man<br />
har ett levande förhållande till det <strong>samiska</strong> språket; om man har vuxit upp med det. 19<br />
Beteckningen same är mycket diffus men kan etniskt sägas stå för ett minoritetsfolk. 20<br />
Detta folk har under lång tid haft, och har ännu idag, mellersta och norra: Norge, Sverige,<br />
Finland, och östra Kolahalvön, som sitt bosättningsområde. 21 Detta område kallas för<br />
Sápmi; Lappland. Samisk kultur har alltid präglats starkt av renskötsel, fiske och jakt.<br />
Naturligtvis kom även <strong>konsten</strong> att reflektera detta förhållande. 22<br />
Hur definieras då en samisk konstnär och vad gör <strong>konsten</strong> specifikt samisk? Det finns inga<br />
tydliga kriterier för att skilja en samisk konstnär från en icke-samisk konstnär. I slutändan<br />
handlar det om hur indivi<strong>den</strong> upplever sig själv och sin konst. En person är en samisk<br />
konstnär om han eller hon enligt lagen är same och anser att <strong>den</strong> konst hon/han utövar är<br />
specifikt samisk. 23<br />
Föregående resonemang leder oss naturligt till att fråga vad konst är för något? Detta korta<br />
ord har många betydelser och är svårt att ge en exakt definition av. I det antika Grekland<br />
använde man begreppet techne som var ett allmänt ”kunnande”, alltså utan en specifik<br />
betydelse. 24 Det finns även ett allmänt konstbegrepp på <strong>samiska</strong>; ”dáidda”, som är relativt<br />
nytt då det kom i bruk först 1979. Ett annat samiskt ord, ”duodji” (som är något annat än<br />
dáidda), har <strong>den</strong> mer specifika betydelsen: brukskonst; inklusive dess andliga respektive<br />
materiella aspekter. En annan definition av konst, som även innefattar hällristningar, är:<br />
”en medveten kommunikation i visuell form, och dess uppgift är att belysa och<br />
illustrera” 25 . 26<br />
16<br />
Norstedts Svenska Ordbok, 1999:934.<br />
17<br />
I kap 5.2. i detta arbete redogörs för nåj<strong>den</strong>s trumma som var ett verktyg just för att kontakta <strong>den</strong> osynliga<br />
värl<strong>den</strong>.<br />
18<br />
Nordiskt Konstcentrum, 1981:132, 135.<br />
19<br />
Anna – Lena Lundmark, 2005:5.<br />
20<br />
A-L Lundmark, s.18, Marianne Nanne-Bråhammar, 1971:7.<br />
21<br />
Nanne-Bråhammar, s.7.<br />
22<br />
Nordiskt Konstcentrum, s.8, 132.<br />
23<br />
A-L Lundmark, s.7.<br />
24<br />
Wallenstein, s.58.<br />
25<br />
Anne-Sophie Hygen och Lasse Bengtsson, 1999:138f.<br />
26<br />
Geir Winje, 2001:232, A-L Lundmark s.24.<br />
11
Något som också är väldigt viktigt att ta hänsyn till är kontexter. Exempel på kontexter är:<br />
<strong>den</strong> speciella tidsperio<strong>den</strong> i vilken ett konstverk har tillkommit, <strong>den</strong> specifika kulturen<br />
med tillhörande uppfattningar som legat till grund för konstnärernas föreställningar, och<br />
betraktarens egna kulturella tillhörighet. 27 Det går inte att göra en tolkning fritt från<br />
kontexter, heller inte avskiljt från konstverkets tilltänkta vistelseplats. 28 Om inte<br />
sammanhanget är tydligt för <strong>den</strong> som utför en analys så är det svårt att säga att det går att<br />
göra en korrekt tolkning. I detta arbete har kontexterna givetvis också tagits i beaktande.<br />
2.4. Metoder för bildanalys<br />
När man sysslar med analys av konst måste man vara medveten om att <strong>den</strong> tolkning man<br />
gör av exempelvis en skulptur eller bild inte är universell på något sätt. Tvärtom är <strong>den</strong>na<br />
tolkning ytterst individuell. I analysen får man heller inte glömma att ta hänsyn till de<br />
tidigare nämnda kontexterna (olika typer av sammanhang), som bland annat rör ikonens<br />
tillkomst 29 En metod för att tolka bilder, som används i <strong>den</strong> historiska konstforskningen<br />
är: ”det historisk-genetiska bildstudiet”. 30 Det går tillväga på följande sätt: att man tolkar<br />
bil<strong>den</strong> utifrån dess plats i ett fortlöpande historiskt sammanhang och söker efter de<br />
ursprungliga inspirationskällorna till konstverket. Men, liksom de flesta metoder har även<br />
<strong>den</strong>na sina svagheter som bäst kompenseras genom att komplettera analysen med<br />
ytterligare metoder. 31 Kommunikationsmodellen 32 är ett annat rättframt verktyg vid en<br />
analys. Här förutsätts det att det finns en aktiv avsändare som vill förmedla ett definierbart<br />
budskap, som inte går att missuppfatta, till en passiv mottagare. Problemet med <strong>den</strong>na<br />
essentialistiska metod är att <strong>den</strong> antar att bil<strong>den</strong> bara har en enda betydelse och att alla<br />
betraktare uppfattar <strong>den</strong> på samma sätt; något som knappast är möjligt. Mer lämplig att<br />
använda sig av är en konstruktivistisk metod; som tar hänsyn till att betraktarens möte med<br />
konstverket inverkar på tolkningsresultatet. 33 Genom att revidera<br />
kommunikationsmodellen till att handla om ett dynamiskt budskap och en aktiv mottagare<br />
kan man få en mycket mer korrekt analysmetod. 34 Det är en kombination av dessa olika<br />
analysmetoder som jag har med mig i bakhuvudet under arbetet med <strong>den</strong>na uppsats.<br />
27 Jan-Gunnar Sjölin, 1998:131.<br />
28 Wallenstein, s.227.<br />
29 Edgren och Roos, s.149ff.<br />
30 Edgren och Roos, s.180.<br />
31 Ibid., s.180, 182f, 193.<br />
32 Ibid, s.151.<br />
33 Ibid., s.152.<br />
34 Ibid., s.153.<br />
12
2.5. Den <strong>samiska</strong> folk<strong>konsten</strong><br />
Den <strong>samiska</strong> folk<strong>konsten</strong> är ett uttryck för samernas kultur. Egentligen går det dock inte<br />
att tala om en enda samisk kultur, utan en mer korrekt benämning vore kulturer. Det stora<br />
område som samerna befolkar, och faktumet att det ligger utsträckt över fyra olika länder,<br />
indikerar förekomsten av olika traditioner. 35 I alla tider har dessa <strong>samiska</strong> kulturer<br />
innehållit de kännetecken som karakteriserar beteckningen folkkultur; vars definition är:<br />
”Folkkultur är en kultur som har skapats av människor i egenskap av medlemmar av en<br />
viss grupp eller utgående från de faktorer som allmänt verkar inom <strong>den</strong>na grupp;<br />
avvikande eller unika individuella prestationer kan inte kallas folkkultur eller folkkonst.” 36<br />
Eftersom samerna är ett nomadfolk, som förut oftare än nu flyttade efter bytesdjuren, har<br />
givetvis jakten, fisket och renskötseln alltid varit en oerhört viktig del av deras liv. Det är<br />
bara naturligt att dessa näringar har haft <strong>den</strong> bärande positionen i vad som kännetecknar<br />
en samisk kultur. Den konstnärliga verksamheten har speglat levnadsförhållan<strong>den</strong>a då <strong>den</strong><br />
nästan alltid har varit ändamålsenlig. Samerna tillverkade det som var nödvändigt för<br />
överlevna<strong>den</strong>s skull men passade på att pryda även de mest vardagliga föremålen.<br />
Förutom bruksföremål tillverkades saker för ett sakralt ändamål och av dessa ting var<br />
trumman ett av de viktigaste. Genom trumman kontaktades de osynliga, rådande<br />
makterna. 37<br />
Samernas folkkonst kan man dela upp i flera teman, som alla har haft sina glansdagar<br />
under olika ske<strong>den</strong> av historien. Trumskinnsmålningar och seitekultens heliga skulpturer<br />
karakteriserade ti<strong>den</strong> före kristnandet. Det var brukligt att samerna offrade till<br />
egendomliga stenformationer och dylikt, kallade seitar, eftersom de ansågs vara i kontakt<br />
med <strong>den</strong> andliga värl<strong>den</strong>. Efter kristnandet var <strong>den</strong> så kallade ristningsornamentiken; att<br />
pryda föremål av trä och ben genom att rista i dem med knivspetsen, vanligt<br />
förekommande. Ristade bitar av skiffer och ben som man har funnit och som tros vara<br />
<strong>samiska</strong> kan vara så gamla som två tusen år. Under <strong>den</strong> moderna perio<strong>den</strong> skedde även<br />
mycket inom det textila området; gällande bland annat färgbruk, broderi och vävning.<br />
Även tennet började nu förekomma rikligt som vacker dekoration av textiler. I dag är det<br />
35 Nordiskt Konstcentrum, s.31, Nanne - Bråhammar, s.7.<br />
36 Nordiskt Konstcentrum, s.32.<br />
37 Nordiskt Konstcentrum, s.8, 42, Nanne-Bråhammar s.4. Fotnoten gäller för hela stycket.<br />
13
så att <strong>den</strong>na tidigare så ändamålsenliga slöjd har fått en annan prägel. I turismens följe har<br />
efterfrågan på genuint <strong>samiska</strong> föremål ökat och bidragit till souvenirslöj<strong>den</strong>s uppkomst. 38<br />
3. UPPSATSENS UPPLÄGG<br />
Nästföljande del av uppsatsen består av tre huvudsakliga nedslag i samernas historia. Först<br />
behandlas hällristningsti<strong>den</strong> mellan ca 4000 - 1000-talet före vår tideräkning. Vi ska se<br />
vilka hällristningsmotiv, med eventuellt andlig innebörd, det var som förekom och om de<br />
sedan överfördes från stenarna i naturen till de <strong>samiska</strong> trummorna. Detta kapitel är viktigt<br />
för att befästa ursprunget eller inspirationen till <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> <strong>konsten</strong>. Efter detta tar<br />
således trum<strong>konsten</strong>s tid vid som sträcker sig fram till religionsskiftet 39 i början på 1600talet.<br />
Under detta lite mer djupgående nedslag i trumti<strong>den</strong> ska vi se hur motiv från<br />
hällristningarna går igen i trummotiven samt vilka nya som dyker upp och vilka myter<br />
som kan knytas till motiven. Under trumti<strong>den</strong> tror man att motiven med största<br />
sannolikhet har haft en spirituell aspekt och då är det värt att ta en titt på myter. Det sista<br />
nedslaget görs under modern tid. Detta är efter koloniseringen av Norrland och kristnandet<br />
och kommer att visa på en viss förändrig i motiv. Vi ska se vilka av de traditionella<br />
motiven från trummorna som överlevde kristendomens framfart och om nya motiv har<br />
dykt upp. Efter en genomgång av bild<strong>konsten</strong>s motiv under dessa tre perioder, de olika<br />
symbolerna och i vilka sammanhang som de har förekommit, kommer <strong>den</strong> avslutande<br />
diskussionen. Den sista delen av arbetet ägnas åt att se om frågorna som ställdes i början<br />
av arbetet blev besvarade och vilka slutsatser som kan dras av resultaten.<br />
4. MATERIAL OCH ANALYS<br />
4.1. Den tidiga hällristnings<strong>konsten</strong>; samisk?<br />
”Uttrycket ”hällkonst” som beteckning för hällristningar och hällmålningar har uppstått,<br />
därför att bilderna uppfyller vår tids kriterier för konstnärligt uttryck, stil, form och<br />
komposition.” 40<br />
38<br />
Manker, s.23, Nanne-Bråhammar s.4f. Fotnoten gäller för hela stycket, ända från föregående fotnot.<br />
39<br />
Mebius, s.16.<br />
40<br />
Hygen och Bengtsson, s.138.<br />
14
Häll<strong>konsten</strong> är speciell på flera sätt. I jämförelse med andra konstformer är <strong>den</strong> mycket<br />
mer varaktig och har inte flyttats från sin ursprungliga position. Bilderna är<br />
kunskapskällor med innehåll; symboler, som var mer eller mindre uppenbara för dem som<br />
de riktades till. 41 De hällbilder som man har hittat i Finnmark uppe i Nordnorge tros vara<br />
Skandinaviens äldsta. Även på Sletnes på Söröya, i Finnmark, har man funnit<br />
jaktristningar som kan vara de äldsta i nor<strong>den</strong>. Dessa jaktristningar kallas även för<br />
”ristningar av nordskandinavisk typ” 42 .<br />
För mellan nio och sextusen år sedan började alltså någon att rista i stenhällen i Alta; som<br />
ligger i norska Finnmarken. Hällristningar är kvarlämningar från fornti<strong>den</strong> som man måste<br />
närma sig med mycket eftertanke eftersom det inte ens med moderna arkeologiska och<br />
naturvetenskapliga metoder går att tolka eller datera dem exakt. År 1985 blev området<br />
Hjemmeluft i Alta där ungefär 2000 hällristningar skapats mellan år 4200 och 500 f.Kr.<br />
upptaget på UNESCO:s kulturarvslista. Så värdefull anses hällristnings<strong>konsten</strong> vara. Vilka<br />
det var som gav upphov till <strong>den</strong>na stenålderskonst som bevarats till modern tid vet ingen<br />
med säkerhet.<br />
Redan för fyra hundra år sedan vaknade intresset för utforskningen av hällristningarna och<br />
på <strong>den</strong> ti<strong>den</strong> uppskattade man grovt att de kanske kunde härstammade från medelti<strong>den</strong>.<br />
Man skulle kanske kunna tro att en hällristning skapades på någon slumpvis plats och utan<br />
desto mera eftertanke men så var det inte. Läget för ristningen, motivet, eller<br />
kombinationen av motiv, valdes ut med stor omsorg och följde en slags kulturell kod.<br />
Skapelseprocessen och stenpulvret som lösgjordes vid knackandet kan också ha haft stor<br />
betydelse. Bilderna har i sig högst sannolikt haft en djupare mening som konstnären<br />
försökte förmedla till sin samtid. Det finns många likheter mellan dessa hällmålningar och<br />
samisk konst. 43 Vi vet också att samerna har befunnit sig i de områ<strong>den</strong> där klipp<strong>konsten</strong><br />
har dykt upp. 44 Ett exempel på det är; <strong>den</strong> nordnorska kusten där dessa primitiva bilder har<br />
hittats och där det under senare tid har bott sjösamer, som levt av i huvudsak fiske. Det<br />
finns fler exempel på liknande sammanträffan<strong>den</strong> även på svenskt område.<br />
Klipp<strong>konsten</strong> har hört till en kultur som inte är typisk sydskandinavisk. Detta och<br />
faktumet att gamla skriftkällor omnämner fenni folket som bosatta i området samtidigt<br />
som <strong>den</strong> s.k. jaktmagiska klipp<strong>konsten</strong> kom till ger starka indikationer på att det är<br />
41 Ibid., s.137.<br />
42 Hygen och Bengtsson., s.11<br />
43 Elisabeth Rasch, 1992:24, Ernst Manker, 1971:7f, , 23. Hygen och Bengtsson, s.11, 23, 25, 87, 128, 136, 172.<br />
44 Manker, s.8.<br />
15
samerna som åsyftas. Dessutom finns det stora likheter mellan hällristnings<strong>konsten</strong> och<br />
<strong>den</strong> <strong>samiska</strong> trum<strong>konsten</strong> när det gäller motiven. 45<br />
Trots <strong>den</strong> respektingivande åldern kan bilderna ha haft mer än ett rent jaktmagiskt syfte.<br />
De har troligen även tjänat som kommunikationsmedel mellan <strong>den</strong> profana (världsliga)<br />
och sakrala (gudomliga) värl<strong>den</strong>. Det finns flera sätt att tolka ristningarna på. Förutom <strong>den</strong><br />
jaktmagiska tolkningen finns även teorin att ristningarna föreställer sådant som<br />
schamanen upplevde under trance. Ytterligare andra forskare tror att motiven är symboler<br />
för enskilda folkgrupper, så kallade totemtecken, eller så har de en myt-förmedlande<br />
funktion. De har också betraktats som en slags offergåvor åt både gudar och förfäder. 46<br />
Det finns en relativt ny teori som binder samerna till hällristnings<strong>konsten</strong>. Denna har tagit<br />
fasta på uppgifterna om att företeelsen med att rista och måla på klippor upphörde för<br />
ungefär tretusen år sedan. Teorin föreslår att det var då som samerna övergick från att<br />
avbilda på sten till att måla sina motiv på trumskinnen. På detta sätt kunde nåj<strong>den</strong> lägga<br />
beslag på de magiska figurerna och befästa sin roll som andlig ledare. 47 Nåj<strong>den</strong> är<br />
samernas kultiska huvudperson; han (som i regel är en man) utför offerritualer, verkar<br />
som helare, och är förmedlare av det mytologiska stoffet. 48<br />
4.1.1. Motiven och regionala skillnader<br />
På ungefär trettio platser har man i Nordnorge hittat spår av klippkonst som föreställer<br />
bland annat ren och älg, fiskar, fåglar, båtar och människor. Dessa motiv skvallrar om en<br />
”fångstmanna- och fiskarkultur”, som påminner mycket om sjösamernas. 49<br />
I Sveriges inre delar, nära Bottenhavet har man hittat elva fyndplatser som har dominerats<br />
av älgmotivet. Intill Nämforsen, där <strong>den</strong> största fyndplatsen av hällkonst har påträffats,<br />
förekommer det rikligt med motiv av lax och storvilt, i synnerhet älg. I södra Finland är än<br />
så länge åtta platser med hällmålningar, och i de norra delarna en plats med hällristningar,<br />
påträffade. 50<br />
Som tidigare nämnts kunde dessa bilder ha många olika syften och meningar. Platserna<br />
för hällristningar kan enligt en religionsvetenskaplig definition uppfattas som en helig<br />
plats, det var här som det inre och yttre rummet flöt samman. Enligt dagens tankesätt vill<br />
45<br />
Ibid., s.8f, 20f.<br />
46<br />
Winje, s.233. Hygens och Bengtsson, s.23f, 153, 155.<br />
47<br />
Winje, s.233.<br />
48<br />
Mebius, s.176.<br />
49<br />
Ibid, s.9. Hygen och Bengtsson, s.23.<br />
50<br />
Manker, s.9ff.<br />
16
vi gärna skilja mellan verksamheter som bland annat religion, politik och kultur men så<br />
har det inte alltid varit. Hällristningarna kan mycket väl ha fyllt flera funktioner samtidigt,<br />
de behöver inte ha haft EN enda specifik betydelse. De kan ha fungerat som<br />
kommunikationslänk mellan det profana och det heliga samtidigt som de var en<br />
kommunikation mellan människor. På grund av att vår moderna terminologi är en helt<br />
annan än stenåldersfolkens kan vi dock inte formulera symbolernas/motivens ursprungliga<br />
mening. Vi kan egentligen inte återskapa de riter, myter eller berättelser som var knutna<br />
till häll<strong>konsten</strong> och som tyvärr har gått förlorade med ti<strong>den</strong>. 51<br />
I nästa kapitel kommer det att framgå att många av hällmålningsmotiven går igen i<br />
trummornas bildkonst.<br />
4.2. Trumman; bevarare och förmedlare av forntida <strong>samiska</strong> uppfattningar<br />
Kapitel 4.2., inklusive underkapitel, har Ernst Mankers bok ”Samefolkets konst” som<br />
huvudkälla eftersom Manker är <strong>den</strong> författare som har redogjort mest detaljerat för<br />
trummorna och deras motiv av alla böcker som använts som källor i <strong>den</strong>na uppsats.<br />
Detta delkapitel kan man i stort sett se som ett uttryck för två rätt lika metoder; det<br />
historiskt-genetiska perspektivet och det sista steget i <strong>den</strong> ikonografiska analysen; där man<br />
bestämmer ikonernas historiska sammanhang. I det här kapitlet väljer jag att börja med<br />
<strong>den</strong> historiska bakgrun<strong>den</strong> för att sedan gå vidare till motiv och tema.<br />
Vissa forskare tror att samerna kan ha invandrat till Fennoskandia för tio tusen år sedan<br />
och då tagit med sig de trummor som är så typiska för de cirkumpolära<br />
shamankulturerna. 52 Motiven på dessa trummor anses vara ovärderliga informationskällor<br />
när det gäller samisk mytologi. 53<br />
Samerna har stött på många olika kulturer och religioner under historien som de har<br />
påverkats av mer eller mindre men utan att deras egen religion har förlorat sina gamla<br />
rötter. Det var under <strong>den</strong> Luthersk kristna missionen på 1600-1700-talet som kyrkan<br />
bestämde sig för att omvända samerna till kristendomen en gång för alla och inlemma<br />
dem i nationalstaten. 54 De kom på att <strong>den</strong> effektivaste meto<strong>den</strong> var att genom tvång<br />
beslagta alla trummor och bränna dem. Eftersom nåj<strong>den</strong> och trumman var hörnpunkterna i<br />
<strong>den</strong> <strong>samiska</strong> religionen så var det bara logiskt att försöka utrota dem.<br />
51<br />
Hygen och Bengtsson, s.54, 64, 87, 135.<br />
52<br />
Ibid, s.24.<br />
53<br />
Mebius, s.27<br />
54<br />
Bäckman, s.31, 37f.<br />
17
Idag finns det kvar, utspridda på museer, inte mer än cirka sjuttio <strong>samiska</strong> trummor.<br />
Dessvärre är de inte representativa för hela det <strong>samiska</strong> området då de flesta är av<br />
sydsamiskt ursprung. Forskningen som rör motiven på trumskinnen drar åt två olika håll.<br />
Några vill läsa in ett övernaturligt syfte i figurerna medan andra vill tolka dem helt<br />
konkret. 55<br />
Trummorna som användes både som ett transframkallande verktyg och för att spå i<br />
framti<strong>den</strong> var prydda med allehanda figurer. Vid bruk av trumman för spådom var<br />
förloppet sådan att brukaren placerade ett föremål, exempelvis en liten ring, på skinnet.<br />
Sedan slog han (eller kanske i vissa fall hon) på trumman med en speciell hammare så att<br />
föremålet rörde sig över skinnet. Svaret på brukarens förfrågan berodde på var ringen<br />
slutligen stannade. 56 Figurerna var ofta naturtrogna efterbildningar av vardagliga ting men<br />
det förekom även andligare symboler. Liksom nåj<strong>den</strong> kunde varje man ha en trumma som<br />
han själv byggt och dekorerat efter eget huvud. Genom att bruka <strong>den</strong>na trumma kunde de<br />
kontakta de osynliga makterna. 57<br />
Även om trummornas utseen<strong>den</strong> skiljde sig från en trumma till en annan så var ändå <strong>den</strong><br />
ovala formen och faktumet att man använde sig av albarkssaft, för att göra färg till<br />
figurmålningen, gemensamma drag. Förutom de nämnda trumfigurerna på skinnet kunde<br />
trummakaren hänga troféer av olika slag under trumman. Det kunde vara allt från<br />
människoskapade smycken till delar av djurskelett. 58<br />
Trots trummans rikliga förekomst var <strong>den</strong> inte som vilket vardagsföremål som helst.<br />
Människorna hyste stort respekt och behandlade <strong>den</strong> som en värdefull klenod. Trumman<br />
var förbjudet område för vuxna kvinnor, <strong>den</strong> låg invirad i ett lomskinn och fraktades alltid<br />
av <strong>den</strong> sista mannen i ledet när det var dags för flytt. Orsaken till detta var att det<br />
medförde livsfara för kvinnan att färdas i eller över samma spår som en trumma förflyttats<br />
efter. Först efter tre dygn var <strong>den</strong> brukade färdvägen åter säker för kvinnor att beträda. 59<br />
4.2.1. Motiven och deras betydelse<br />
Den <strong>samiska</strong> trumman är unik med avseende på <strong>den</strong> rikliga och varierade förekomsten av<br />
figurer. De målade motiven på trummorna består av två typer av objekt. Det är dels<br />
55<br />
Rasch, s.19.<br />
56<br />
Rasch, s.19, Winje, s.239, Mebius, s.26f.<br />
57<br />
Manker, s.26f, 43.<br />
58<br />
Ibid., s.31, 33.<br />
59<br />
Mebius, s.184 och Lars Levi Laestadius, 1997:104.<br />
18
ealistiska återgivningar av världsliga ting och dels figurer med direkt andliga förebilder.<br />
Båda dessa typer av motiv har dock något att säga om <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> andligheten. 60<br />
Nedanstående uppräkning av motiv och deras placering på trumskinnet måste ses som<br />
exempel eftersom de varierar från trumma till trumma. Alla motiv som finns kommer av<br />
utrymmesskäl heller inte att redogöras för. Fokus har, som tidigare nämnts, lagts på<br />
symboler som tros ha en rent andlig innebörd. Nedanför kan man säga att jag har<br />
genomfört en slags ikonografisk analys eftersom jag tolkar bilderna på trumman som<br />
ikoner och försöker avgöra deras andliga innebörd. Som tidigare har jag dock använt mig<br />
av mer eller mindre kvalificerade forskares tolkningsresultat eftersom jag själv inte kan<br />
utföra det nödvändiga och tidskrävande fältarbetet med efterföljande analyser inom ramen<br />
för <strong>den</strong>na uppsats.<br />
En central figur på trummorna är solen (på <strong>samiska</strong> Peive), som var ett kvinnligt väsen<br />
och som sågs som alltets beskyddare. Denna symbol kunde vara cirkel- eller rombformad<br />
(ett centralt rutkors), eller en blandning av de två, som ibland men inte alltid sände ut fyra<br />
strålar.<br />
Till höger om solen kunde Vindmannen (Bieggolmai), som liknade en människa som<br />
håller i två skovlar, vara placerad.<br />
På solens vänstra sida hade åskan (Horagalles eller Tiermes) på vissa trummor sin plats.<br />
Åskan framställdes ibland som en människa som höll i en åskvigg eller hammare men<br />
ibland även som ett ensamt föremål, närmare bestämt en dubbelhammare.<br />
Den mäktigaste gudafamiljen i mytologin kunde ha sin plats överst på trumman. Detta var<br />
”’<strong>den</strong> rådandes fader’” (Radienattje), hans maka Radienakka och deras son Radienpardne.<br />
Medan <strong>den</strong> högste gu<strong>den</strong> kunde ha framställts mycket detaljrikt var hans fru och son ofta<br />
mindre komplexa figurer. 61 På vissa trummor har dock Radienattje (ibland stavat som<br />
atzhie) framställts som ett enkelt korstecken. Sonen har ibland fått skepna<strong>den</strong> av en<br />
byggnad som är placerad under fadern. 62<br />
Radienakka är inte <strong>den</strong> enda kvinnliga gudomen i samisk mytologi utan av de övriga<br />
kvinnliga väsen<strong>den</strong>a hade akkorna (gummorna) en framstående position. De placerades<br />
ofta på <strong>den</strong> nedre halvan av trumskinnet, längs kanterna. Detta var urmodern Madderakka<br />
och hennes döttrar. Av dessa var gudinnan Sarakka; som avbildades hållande i en klyka,<br />
60 Manker, s.24, 41, 43.<br />
61 Manker, s.43, Rasch, s.2, Bo Lundmark, 1982:39.<br />
62 L. L. Laestadius, s.23ff.<br />
19
<strong>den</strong> som man offrade till för att få hjälp av vid graviditeter. Mycket viktig för männen var<br />
Juksakka, <strong>den</strong> s.k. bågmodern. På trumman kunde hon målas med en pilbåge i han<strong>den</strong>, ett<br />
attribut som vittnar om hennes roll som <strong>den</strong> som hjälpte pojkarna att bli duktiga<br />
pilbågsskyttar. Uksakka som är <strong>den</strong> tredje och sista av döttrarna hade till uppgift att vakta<br />
hemmet och då i synnerhet kåtadörren. 63<br />
För att återgå till gudar med manliga attribut så framställs Madder-Attje, Madderakkas<br />
gemål, på många olika sätt; som en cirkel, triangel, sexkantig figur eller som en på mage<br />
liggande man.<br />
Almannen (Leibolmai), var en annan manlig gudom rustad med en pilbåge. Han rådde<br />
över jakten och kunde ibland tecknas på trumman med bågen rest mot ett villebråd.<br />
En gudomlighet som i många fall avbildades med någonting från växtriket i han<strong>den</strong> var<br />
”’värl<strong>den</strong>s gud’” som hade det <strong>samiska</strong> namnet Väral<strong>den</strong>olmai. Ibland offrades en rentjurs<br />
könsorgan till <strong>den</strong>na fruktbarhetsgudom.<br />
En figur som framställdes med ett för <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> kulturen ovanligt attribut var<br />
dödsdemonen (Rota). Denna hemska varelse målades alltid som en person som satt på en<br />
häst. 64<br />
Målade ovanpå soltecknets strålar kunde man finna de så kallade heliga dags männen. Var<br />
och en av dem tecknades som ett kors och de representerade fredag, lördag och söndag.<br />
Dessa tre dagar var heliga i ökande grad fram till söndag. 65<br />
Det var inte bara gudar, gudinnor och demoner som målades på trummorna. Även<br />
specifika platser, som <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> versionen av ett paradis (Savio), var värda att avbildas.<br />
Utifrån en rad tolkade trummor vill vissa forskare placera Savio strax ovanför dödsriket,<br />
som vanligtvis avbilades någonstans efter trummans kant. I Savio levde man efter dö<strong>den</strong><br />
nästan precis likadant som när man varit vid liv. Enda skillna<strong>den</strong> var att <strong>den</strong>na plats var<br />
många gånger trevligare att vistas i än i de levandes värld.<br />
Även nåj<strong>den</strong> och hans hjälpandar; rentjuren, fågeln och fisken, förekom som motiv.<br />
Hjälpandarnas roll var att hjälpa nåj<strong>den</strong> genomföra sina uppgifter då han befann sig i<br />
trans.<br />
Något som kallades för offerträd kunde också finnas med på trumskinnen. De var<br />
symboler för en speciell förbindelselänk mellan existensplanen, enligt myten benämnd<br />
axis mundi (världsaxeln).<br />
63 Manker, s.45.<br />
64 Manker, s.45. L. L. Laestadius, s.30.<br />
65 L. L. Laestadius, s.28.<br />
20
Också värt att notera är att samerna ibland integrerade kristna motiv, som exempelvis<br />
kyrkor, kapell, Gud och Jungfru Maria i sina bildberättelser. 66 Detta kan ses som ett<br />
tecken på religionsskiftet som långsamt och inte utan motstånd skedde bland samerna.<br />
4.2.2. Myter och kult knutna till motiven<br />
Följande del-kapitel har kommit till med en kombination av historisk-genetiskt<br />
bildstudium, en reviderad kommunikationsmodell och konstruktivistisk metod i<br />
bakhuvudet, för en så korrekt återgivning av fakta som möjligt.<br />
Det <strong>samiska</strong> folket har alltid levt nära naturen och varit beroende av <strong>den</strong> för sin<br />
överlevnad. Genom att i kulten 67 utföra offer hoppades man på att blidka de rådande<br />
makterna till att erbjuda gynnsamma levnadsförhållan<strong>den</strong>. 68<br />
Figurerna på trumskinnen är kopplade till dessa makter och var och en av dem omsusas av<br />
gamla myter 69 . De motiv, myter och kultiska uttryck (offer) som kommer att tas upp i<br />
detta kapitel har valts ut av mig som uppsatsskrivare utifrån vilka jag anser vara de mest<br />
centrala och intressanta. Valet av myter grundar sig också på förekomsten av källmaterial,<br />
som är olika omfattande mellan olika gudomar. Någon annan hade kanske gjort andra val.<br />
Eftersom stavningen på gudomarnas namn skiljer sig mellan olika källor så kommer de<br />
också att variera lite i nedanstående text och är inte felstavningar, vilket man annars kan<br />
tänkas tro. Det som är skrivet här nedan kan i huvudsak ses som resultatet av en influens<br />
av kommunikationsmodellen. Efter att i förra del-kapitlet ha genomför en ikonografisk<br />
analys; både historiskt ursprung, det andliga temat och motivens betydelser, ska jag nu<br />
redogöra för budskapen som jag i min bedömning vill tillskriva motiven.<br />
Radien familjen:<br />
De överhimmelska gudarna var Radien atzhie, Radien Kiedde och Rananeid som bodde<br />
strax under radien gudarna. 70 I Laestadius verk Fragmenter framställs Radien atzhie som<br />
<strong>den</strong> gud som regerar över allt och alla. Namnet Radien atzhie kan översättas bl.a. som<br />
’maktens ursprung’. ’rådaren’ och ’Gräns Fadern’, beroende på vilket källmaterial man<br />
66<br />
Manker., s.45, 49. Winje, s.237.<br />
67<br />
kult = ” (lat) dyrkan, gudstjänst, de ceremoniella handlingarna i en religion.” Källa: Norstedts Uppslagsbok,<br />
s.688.<br />
68<br />
Winje, s.238.<br />
69<br />
myt = ” (grek) berättelse, i vilken gudar eller halvgudar uppträder. Den är ej förknippad med någon hist<br />
tidsperiod o övergår ibland i saga el legend. Även uppdiktad o osannolik berättelse.” Källa: Norstedts<br />
Uppslagsbok, s.868.<br />
70<br />
L. L. Laestadius, s.23.<br />
21
nyttjar. 71 Mytens Radien Kiedde tycks inte ha kunnat agera på egen hand utan var ett slags<br />
kärl som <strong>den</strong> Högst gu<strong>den</strong> (atzhie) fyllde med sin närvaro. Ändå ses sonen som ett separat<br />
väsen, som regerar vid sin faders sida. Förhållandet är starkt symbiotiskt och påminner om<br />
kristna myter. Radien Kieddes namn i sig har en jordnära betydelse, i motsats till <strong>den</strong><br />
Högste gu<strong>den</strong>s (atzhie), och står för en gräsplätt eller hed. Om och på vilket sätt kristna<br />
element har influerat just <strong>den</strong>na myt är som så mycket annat, osäkert. 72<br />
Ruonaneid, även benämnd Rananeid, var placerad strax under de båda Radien gudomarna<br />
i hierarkin. Ordet Rana har man enligt Laestadius bok inte kunnat härleda till någon<br />
specifik betydelse. Däremot har ordet Neid en feminin betydelse: jungfru. Rananeid var en<br />
fruktbarhetsgudinna som enligt åtminstone en källa främjade markens grönska. 73<br />
Heliga dag männen:<br />
Under de tre heliga dagarna var samen tvungen att åtfölja vissa regler. Bland annat var det<br />
förbjudet att hugga ved på fredag och lördag. Laestadius tror själv att heliga dag männen<br />
har fått sin utformning under ett tidigt möte mellan samerna och <strong>den</strong> katolska<br />
kristendomen. De kristna elementen som således skymtar fram bakom de tre männen är<br />
katolska helgon och treenighetsläran. 74<br />
Gudomar som enligt Laestadius bok är av mer utpräglad samisk karaktär, än de övre, är de<br />
underhimmelska gudarna. De är ett flertal väsen som hör hemma i luftskicket mellan<br />
himmelen och jor<strong>den</strong>. Här omtalas Madder Attje, Madder-Akka, Hora Galles och längst<br />
ner Madder-Akkas tre döttrar. Solen hör också till de himmelska gudomarna. 75<br />
Solen:<br />
De gamla källorna från missionsti<strong>den</strong> ger inte någon entydig bild av solens roll i <strong>den</strong><br />
<strong>samiska</strong> mytologin. Det går dock att göra vissa kvalificerade uttalan<strong>den</strong> baserat på de<br />
uppgifter som källorna kan enas om. Solen tillhörde de högsta gudarnas krets men var<br />
förmodligen underordnad någon högre gudom. Den ägde kvinnliga attribut och sades ha<br />
en dotter. Till solen offrade man för att renarna skulle få gott om bete och må bra men<br />
71 Ibid., s.23f.<br />
72 L. L. Laestadius, s.25.<br />
73 Ibid., s.26f.<br />
74 Ibid., s.28f.<br />
75 Ibid., s.27, 30.<br />
22
även för att bota sjuka människor. 76 Både solen och dess dotter; även kallad sol-jungfrun,<br />
mottog offer. När det kommer till djuroffer så skulle det vara en ren av kvinnligt kön, ett<br />
får eller en get. Om möjligt skulle de vara vita. I de fall man inte kunde få tag på en vit ren<br />
så kunde en annan användas om man märkte <strong>den</strong> med en vit tråd i örat. Av djuret offrades<br />
vissa utvalda delar; bitar av tungan, lungan, läppen och hjärtat. Köttet förtärdes under en<br />
offermåltid där endast män fick närvara. Kvinnor fick överhuvudtaget inte delta i det<br />
animala offret. Rester efter offermålti<strong>den</strong> fick de däremot ta del av så länge det inte<br />
skedde i samband med offret. Själva skelettet fick man absolut inte skada och detta var en<br />
regel som förmodligen gällde alla animala offer. 77<br />
Växtoffer var, till skillnad från animaliska, något som både kvinnor och män deltog i. Till<br />
solen och hennes dotter tillägnades en speciell måltid under midsommar. En gröt tillreddes<br />
och åts under en offermåltid med syftet att främja åkerbruket och renskötseln. Denna rit<br />
har enligt gamla källor kanske bara utförts inom vissa regioner av det <strong>samiska</strong> området<br />
och behöver alltså inte ha varit allmänt förekommande. Sol-gröt offret i sig kan ha<br />
influerats av samernas nordiska grannkulturer med tanke på dess åkerbruksinriktning. 78<br />
Den vackra Soldottern förekommer i många <strong>samiska</strong> sägner och anses vara <strong>den</strong> som för<br />
första gången tämjde renen. Några källor anger dock att det var älgen som hon tämjde och<br />
vad som är rätt förblir något osäkert. Beiwe- eller Peijen-neida som hon kallades, tycks<br />
vara upphovskvinnan bakom traditionen att <strong>samiska</strong> kvinnor får stora arv och har ett<br />
allmänt högt anseende.<br />
Soldotterns födelse och uppväxt redogörs inte för i det gamla källmaterialet. Berättelsen<br />
om henne tar sin början då hon gifter sig med Njavvis som var renjägare. När Njavvis<br />
mördas blir soldottern, som då var gravid med en son, lämnad kvar att klara sig själv. Hon<br />
började nu tämja vildrenar och skaffade sig så en stor hjord som frodades och växte. Efter<br />
ett långt och mycket händelserikt liv begravs hon, på egen begäran, högt uppe på fjället.<br />
Dö<strong>den</strong> var däremot inte slutet för Beiwe-neida. Efter att ha antagit andeskepnad kunde<br />
hon och hennes hjord ibland observeras på vandrings tåg över markerna. En listig same<br />
kunde faktiskt fånga in soldotterns ande och hennes hjord under vissa speciella<br />
76 Bo Lundmark, s.21f.<br />
77 Bo Lundmark., s.25ff.<br />
78 Ibid., s.33f.<br />
23
omständigheter. Men dessa företag slutade alltid illa för samen, som förlorade både<br />
jungfrun och renarna. 79<br />
Madder-Attje och akkorna:<br />
Madder-Attje tros vara knuten till <strong>den</strong> Högste Gu<strong>den</strong>s son och ansågs ha liv-givande<br />
krafter. Hans namn har betydelsen stamfadern.<br />
Madder-Akka var <strong>den</strong> kvinnliga motsvarigheten till stamfadern. Hon och hennes döttrar<br />
var inte bara underhimmelska gudomar utan de vistades även på jor<strong>den</strong> och under marken.<br />
Uksakka som hade sin speciella plats vid kåtadörren; vilket betydelsen av hennes namn:<br />
dörrhustrun, vittnar om, var även <strong>den</strong> som skyddade barnet från ont efter födseln. Åt<br />
Uksakka gav man dagligen offer i form av små rester från alla måltider.<br />
Juksakkas namn kan ha två olika betydelser, antingen Bågkvinnan eller Rem-kvinnan.<br />
Med ordet rem åsyftas remmarna som man fäste skidorna vid fötterna med. Även<br />
Juksakka tilldelades en beskyddande funktion likt Uksakkas. Eftersom Juksakka var en<br />
givare av söner fick hon motta mycket offer. Den typ av offer det handlade om går<br />
Laestadius inte in på i sin bok.<br />
Vad Sarakka egentligen betyder finns det även förslag på. En härledning av namnet är<br />
”<strong>den</strong> skapande kvinnan”, vilket skulle kunna syfta på att det var hon som skapade barnens<br />
kroppar. Denna tolkning går dock emot andra, då Madder-Akka generellt anses äga <strong>den</strong><br />
kroppsskapande kraften. 80<br />
En särskild myt som knyter an till många av gudomarna är <strong>den</strong> som rör människans<br />
fortplantning. Det finns många redogörelser för hur ett barn blir till, i de gamla källorna.<br />
Myten har nedtecknats i flera olika versioner som skiljer sig något ifrån varandra. En<br />
författare vid namn Jessen står enligt Laestadius för <strong>den</strong> fullständigaste redogörelsen för<br />
<strong>den</strong>na myt. Enligt Jessen är förloppet följande:<br />
Den högste gu<strong>den</strong> Radien atzhie låter sin som skapa en själ. Radien Kiedde förmedlar<br />
<strong>den</strong>na själ vidare genom Madder Attje till Madder-Akka. Stammodern producerar en<br />
kropp för själen att besätta. Efter dessa tre steg beror fortsättningen på huruvida barnet<br />
skulle bli en flicka eller pojke. Madder-Akkas dotter Zarakka var <strong>den</strong> som skapade döttrar<br />
medan Juksakka och Uksakka gav barnen manligt kön. Den av Madder-Akkas döttrar som<br />
fick till uppgift att slutföra skapelseprocessen tog barnet inuti sig själv för att sedan<br />
79 Ibid., s.47ff<br />
80 L. L. Laestadius, s.30, 32ff. Fotnoten gäller för hela ovanstående stycke som rör Madder-Attje och Akkorna.<br />
24
förmedla det vidare till <strong>den</strong> tilltänkta människomodern. Denna myt är så komplex och<br />
egendomlig att Laestadius själv bestämt tror att <strong>den</strong> är ett exempel på en ursprungligt<br />
samisk myt. 81<br />
4.2.3. Regionala skillnader<br />
Även om alla trummor anses vara unika när det kommer till figurmålningen så finns det<br />
vissa speciella traditioner i olika områ<strong>den</strong>. De olika trumtyper som förekommer är syd-,<br />
central- och nord<strong>samiska</strong>. I de centrala delarna av sameland, där norr och söder möts, har<br />
trumman blivit en hybrid mellan de två andra varianterna. 82<br />
De olika trumtyperna som finns bevarade är, från mellersta Sverige räknat mot norr,<br />
Åsele-, Ranen-, Pite-, Lule-, Torne-, Finnmarks- och Kemitypen. Åsele trummorna skiljer<br />
sig från de andra när det kommer till sättet att placera motiven på skinnet. De övriga<br />
trumtyperna har horisontella fältindelningar, varav antal fält varierar mellan två och fem.<br />
En teori föreslår att dessa fält representerar olika nivåer i gudahierarkin.<br />
Åsele trummorna har ett odelat bildfällt och solen i centrum. På trummor av <strong>den</strong>na typ var<br />
det också brukligt att hänga magiska objekt, som kunde bestå av allt mellan himmel och<br />
jord, i läderremmar fästa i trummans undersida. Av de trummor som finns bevarade utgör<br />
Åsele-typen, som hör till de syd<strong>samiska</strong> trummorna, en majoritet. 83<br />
Gemensamma drag för alla trummor, vilket har nämnts förut, är att de har en rund eller<br />
oval form, varav <strong>den</strong> ovala är vanligast. Det finns flera olika teorier för vad som kan<br />
tänkas ligga bakom valet av trummans form. Några forskare anser att <strong>den</strong> symboliserar<br />
solen medan andra säger att <strong>den</strong> är en symbol för kåtan. En annan gemensam nämnare är<br />
<strong>den</strong> tidigare nämnda albarksaften som man gjorde färg av. Färsk hade <strong>den</strong> en röd färg men<br />
genom åratal av nötning kunde <strong>den</strong> blekna till en brun- eller gråaktig nyans. Över nästan<br />
hela området var trumskinnen tunna och bestod av hu<strong>den</strong> från renkalvar. I Kemi kunde<br />
skinnet dock vara taget av ett större djur och därigenom vara tjockare. 84<br />
81 Ibid., s.31.<br />
82 Winje, s.234.<br />
83 Manker, s.31, 33f. Winje, s.234.<br />
84 Manker, s.24, 31, 35f. Bo Lundmark, s.39f.<br />
25
4.3. Samisk konst efter koloniseringen av norrland<br />
Den historiska bakgrun<strong>den</strong> har i detta kapitel till stor del hämtats från <strong>den</strong> finska<br />
författaren och professorn Veli-Pekka Lehtolas bok The Sámi People. Valet av <strong>den</strong>na bok<br />
gjordes efter ett tips från chefen på Bildmuseet i Umeå, Jan-Erik Lundström. Varför just<br />
detta kapitel finns med i arbetet beror på att det behövs en viss historisk bakgrund för att<br />
kunna avgöra påverkande faktorer. Händelser i det förflutna tenderar att inverka på<br />
konstnärers val av motiv, tema och berättelser. Både <strong>den</strong> ikonografiska analysen och det<br />
historisk-genetiska bildstudiet kräver en utredning av, och förankring i, historien.<br />
4.3.1. Kolonialismens och storsamhällets påverkan<br />
I och med nationalstaternas uppkomst i nor<strong>den</strong> från 1500-talet och framåt hamnade<br />
samernas land i rampljuset. Gränserna mellan Sverige, Norge och Ryssland skulle fixeras<br />
och områ<strong>den</strong>a som varje nation fick beskatta slogs fast. Mitt i <strong>den</strong>na maktkamp hamnade<br />
samerna. Fram tills nu hade det på intet sätt funnits något egentligt Norge eller Sverige.<br />
Ett sätt på vilket kronan skulle befästa sitt territorium var genom mission bland samerna<br />
för att inlemma dem i <strong>den</strong> svenska nationen. Kolonisering av det resursrika norr, bl.a. för<br />
att markera <strong>den</strong> svenska närvaron och för att kontrollera naturrikedomarna var ett annat<br />
sätt. 85<br />
Till en början märktes inte kolonisationen i Lappland av och sedan gammalt ägde<br />
samernas siida gemenskaper rätten till sina marker. Svenska kronan respekterade detta<br />
ända fram till sista halvan av 1600-talet då två olika kungliga påbud gav kolonisatörerna<br />
rätt att bosätta sig på samiskt område. Intrången på skogssamernas områ<strong>den</strong>, och<br />
skövlandet av skogen i och med svedjebruket, trängde undan urbefolkningen.<br />
På 1700-talet fortsatte övertagandet av Sameland genom att svenska staten mer och mer<br />
ignorerade Same siidans rättigheter. Myndigheternas lagöverträdelser gick obemärkt förbi,<br />
för alla andra än samerna. 86<br />
År 1751 hände däremot något som fick positiva följder för samerna under en tid framöver:<br />
Strömstad gränsfördrag. Det var detta år som Sverige och Norge ingick avtalet som<br />
befriade de nomadiserande samerna från dubbel beskattning. Nu behövde de bara betala<br />
skatt i ett land, antingen Norge eller Sverige. Detta fördrag anses vara av enormt stor<br />
betydelse eftersom det erkänner det <strong>samiska</strong> folkets rättighet att röra sig över sitt eget<br />
land, oberoende av nytillkomna nationsgränser. Genom fördragets erkännande av ett<br />
85 Veli-Pekka Lehtola, 1997:30.<br />
86 Ibid., s.31f.<br />
26
autonomt samiskt folk blev en positiv följdkonsekvens att <strong>samiska</strong> män inte behövde göra<br />
värnplikt. Men säg <strong>den</strong> lycka som varar för evigt. På 1800-talet förlorade<br />
Strömstadfördraget effekt i och med <strong>den</strong> hårdnande gränskontrollen. De olika <strong>samiska</strong><br />
grupperna var tvungna att välja om de ville leva i antingen Norge, Sverige, Finland eller<br />
Ryssland.<br />
Vid slutet av 1800-talet hade stängningen av gränserna gett rennomadismen dödsstöten.<br />
Nu var de olika siida gemenskaperna tvungna att anpassa sig till de begränsade lokala<br />
omgivningarna som livet i ett enda land innebar. Det gick inte längre att obehindrat flytta<br />
mellan exempelvis Sveriges fjäll och Norges kuster. 87<br />
4.3.2. Kristnandets inverkan<br />
Trots att man i regel talar om att kristnandet av samerna genomfördes under 16-1700-talen<br />
så skedde det inte så fullständigt som man kan tro. Den <strong>samiska</strong> schamanismen är mycket<br />
mer än en religion, det är en världssyn. Att utrota ett helt folks uppfattning av värl<strong>den</strong> är<br />
svårt och ända in på 1800-talet levde <strong>den</strong> gamla traditionen kvar, om än i skymundan.<br />
Nåjde<strong>konsten</strong>, samernas länk mellan <strong>den</strong> andliga och fysiska värl<strong>den</strong> hade svårt att<br />
överleva 1800-talets intåg. Istället för nåj<strong>den</strong> dök det nu upp kristna helare som botade<br />
sjukdomar och utövade magi. Häxförföljelserna innebar att man kallade sig nåjd med risk<br />
för sitt liv ända in på 1900-talet. 88<br />
4.3.3. 1900-talet och Alta konflikten<br />
Det är egentligen rätt nyligen som <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> kulturen har genomgått dramatiska<br />
omvälvningar. Efter andra världskriget och de förändringar inom alla områ<strong>den</strong> i samhället<br />
som kom då vaknade en samisk självmedvetenhet till.<br />
Under i synnerhet 1970-80-talen, med Alta konflikten i centrum, kämpades det hårt för<br />
självständigheten. Det var i Alta i Norge som samer protesterade kraftigt mot ett<br />
dammbygge i Alta älven. 89<br />
De övergrepp på människor som skedde under andra världskriget kom efter krigsslutet att<br />
påverka omvärl<strong>den</strong>s syn på minoritetsfolk. Minnena av fasorna som hade etsats sig fast i<br />
var och varannan människas sinne gav upphov till en ny medvetenhet. Tack vare Förenta<br />
Nationernas fokus på mänskliga rättigheter fick även de Nordiska länderna upp ögonen<br />
87 Lehtola, s.36f.<br />
88 Ibid., s.28f.<br />
89 Ibid., s.9.<br />
27
för sina urbefolkningar. I Sverige, Norge och Finland innebar detta att samernas situation<br />
åter kom i fokus. Samerna som levt i gamla Sameland hade nu integrerats mer eller<br />
mindre i <strong>den</strong> specifika nation som de var bosatta i. Det skulle krävas en hel del arbete för<br />
att ena ett så söndersplittrat folk. 90<br />
Tidigare hade <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> gemenskapen byggt på by- eller grupptillhörighet (siidan).<br />
Men, ju fler samer som flyttade från sina familjers traditionella liv och ut i det moderna<br />
samhället desto svårare blev det att bibehålla av känsla av vi. Från 1960-talet och fram till<br />
1980 och Alta konflikten växte det dock fram en Samisk samhörighetskänsla. Det var en<br />
samisk i<strong>den</strong>titet som överskred gränser och tog stöd från gamla traditioner. 91<br />
Det <strong>samiska</strong> folket har alltid värnat om naturen för att kunna leva av det omgivningarna<br />
erbjuder samtidigt som framtida generationer ska garanteras tillgång till födoämnen och<br />
råmaterial. Dammbyggena som satte igång i de nordiska länderna på 1930-talet inverkade<br />
negativt på samernas närmiljö. Bland annat förstördes renarnas betesmarker av<br />
översvämningarna som följde uppdämningen av älvarna. Liknande dammbyggen<br />
genomfördes i Finland, Sverige och Norge. Bygget i Alta påbörjades på 60-talet och i<br />
samma veva hördes gälla protester från samiskt håll. Den norska regeringen slog till hårt<br />
mot protestanterna i januari 1981 och reaktionerna mot detta lät inte vänta på sig. Våldet<br />
upprörde många. Samerna krävde att bli erkända som urbefolkning och ville bilda en<br />
demokratiskt vald politisk representationsgrupp. Altakonflikten gav upphov till ett<br />
kulturellt uppvaknande då <strong>samiska</strong> konstnärer fanns med bland de som protesterat och<br />
<strong>konsten</strong> nu blev ett politiskt verktyg. 92<br />
År 1986 var då som <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> flaggan - gul, blå och röd, fick sin slutgiltiga design,<br />
efter tidigare versioner. Den norska regeringen var tillslut tvingad till att ge efter för en del<br />
av kraven som ställdes på dem. Samerna blev erkända som minoritetsfolk och fick sitt<br />
”Sámediggi”; en organisation som representerar <strong>samiska</strong> intressen. 93<br />
4.3.4. Den moderna <strong>konsten</strong><br />
Den moderna <strong>samiska</strong> <strong>konsten</strong> är något nytt och betydelsefullt. Många av de konstnärer<br />
som anses vara speciellt viktiga var också med och protesterade mot det ökända<br />
dammbygget. Konsten har blivit ett verktyg för politisk förändring, ett sätt att göra sin<br />
åsikt hörd och att bygga upp självkänslan för ett helt folk. Många problem som moderna<br />
90 Ibid., s.58.<br />
91 Lehtola, s.57f.<br />
92 Ibid., s.72.<br />
93 Ibid., s.73.<br />
28
<strong>samiska</strong> konstnärer brottas med har sin grund i flera hundra år av förtryck. Det är inte lätt<br />
att hitta tillbaka till sina rötter eller att ta sig ur en sedan länge inpräntad bild av det<br />
<strong>samiska</strong> som något dåligt. 94<br />
Av de unga konstnärerna har många vuxit upp helt utanför en traditionell samisk kontext<br />
och de måste ta till skriftliga hjälpmedel för att bekanta sig med <strong>den</strong> shamanistiska<br />
traditionen. Inom visuell konst är ett stort problem avsakna<strong>den</strong> av fasta referenspunkter<br />
utifrån vilka en konstnär med <strong>samiska</strong> intentioner kan utgå. 95<br />
4.3.5. Motiven och deras betydelse<br />
Den moderna ti<strong>den</strong>s bildkonst inspireras av urgamla motiv och uttryck. Det är däremot<br />
inte helt oproblematiskt som detta sker. När motiv från nåjdetrummorna, som kan vara<br />
upp till flera tusen år gamla, brukas av moderna <strong>samiska</strong> konstnärer så ändras innebör<strong>den</strong> i<br />
symbolerna. Även om motiven från början ägde en specifik andlig innebörd så kan man<br />
med säkerhet inte veta om <strong>den</strong>na har redogjorts korrekt för i källitteraturen från 16-1700talen.<br />
Därför är det svårt, om inte omöjligt, att kunna göra sig en komplett bild av <strong>den</strong><br />
forna, <strong>samiska</strong> världsuppfattningen. På grund av detta faktum får samma motiv olika<br />
betydelse under olika tidsperioder. De gamla motiven spelar nu ofta rollen av<br />
inspirationskällor för <strong>den</strong> enskilda skapande bildkonstnären. Resultaten kan bli en<br />
blandning av gammalt och nytt, traditionellt samiskt och modernt västerländskt. 96<br />
4.4. Individuell konst och folkkonst<br />
Man brukar skilja mellan individuell konst och folkkonst och olika konstnärer tillhör olika<br />
kategorier. Medan man betraktar Johan Turi som folkkonstnär så finns det ingen bestämd<br />
uppfattning om huruvida Nils Skums konst är individuell- eller folkkonst. Det verkar<br />
snarare som om Skums verk står och väger mellan de två kategorierna; 97 som alltså inte är<br />
klart avgränsade från varandra.<br />
4.4.1 Kända <strong>samiska</strong> konstnärer under 1900-talet<br />
94 Ibid., s.95.<br />
95 Lehtola, s.96.<br />
96 Ibid., s.116.<br />
97 Nordiskt Konstcentrum, s.32.<br />
29
Här kommer några av de mest kända <strong>samiska</strong> konstnärerna att presenteras översiktligt.<br />
Majoriteten är män men det betyder inte att konst är något som är explicit förbehållet de<br />
<strong>samiska</strong> männen.<br />
4.4.1.1 Johan Turi<br />
Mellan åren 1854-1936 levde och verkade konstnären Johan Olafsson Turi. Han föddes i<br />
Kautokeino, levde sitt liv inom Talma sameby och spenderade ålderdomen i närheten av<br />
viken Lattilahti. Kautokeino ligger i <strong>den</strong> norska finnmarken och liksom många andra på<br />
<strong>den</strong> ti<strong>den</strong> flyttade Johan och hans familj därifrån söderut. De stannade när de kom till<br />
Torne Träsk. Johan fiskade och jagade för att överleva men drygade ut hushållskassan<br />
genom att sälja teckningar till turister. Bild<strong>konsten</strong> som han framställde var utförd både i<br />
akvarell och med penna och föreställde motiv som gick att finna i naturen. Bristen på<br />
perspektiv är karaktäristiskt för Turis konst, likaså <strong>den</strong> kärva sakligheten. Med sin konst<br />
ville han berätta om samernas vardagliga sysslor och liv. Då han ritade mycket renar och<br />
aktiviteter som var knutna till renskötseln tillverkade han, för enkelhetens skull,<br />
stämpelstockar. Trä stämplarna tillät honom förfärdiga sina verk snabbare.<br />
Viljan att förmedla <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> tillvarons natur till allmänheten resulterade i att han skrev<br />
en bok som heter Muittalus samid birra. På svenska blir titeln översatt till Berättelse om<br />
samerna. Denna bok, som innehöll såväl teckningar som text, gavs ut år 1910. 98<br />
4.4.1.2. Nils Nilsson Skum<br />
Nils Nilsson Skum, även kallad Niilas, föddes in i en nomadfamilj. Detta skedde i april<br />
1872, mitt under ren nomadernas vårflyttning. Efter att ha flyttat från finnmarken<br />
hamnade Nils familj i Gällivare socken och bosatte sig i Norrkaitums sameby. Här hittade<br />
Nils far lämpliga flyttningsleder och betesmarker. De tillhörde en sita, en mobil<br />
byagemenskap, som förflyttade sig fram och tillbaka efter en drygt 25-30 mil lång led.<br />
Livet som nomad inspirerade Nils redan som barn och han visade tidigt ett intresse för<br />
konstnärliga aktiviteter. Innan han fick tillgång till ritstift målade han med en sotig<br />
vedpinne och gjorde avtryck i snö. Först när han var tio år gammal fick han sin första<br />
penna. Först och främst var han dock renskötare och fick därför inte gå i skola. Trots det<br />
lärde han sig dock att läsa och skriva. 99<br />
98<br />
Manker, s.122, 128f, 132. Nordiskt Konstcentrum, s.102ff.<br />
99<br />
Lisbeth Blind och John E Utsi, filmen Eallima Govat, 2003. Nodiskt Konstcentrum, s. 107. Manker, s.136f,<br />
142ff.<br />
30
När han vuxit upp tog han över familjens renhjord och skötte <strong>den</strong> fram till 1930-talet.<br />
Ellen Kuhmunen blev hans maka och de fick många barn. Som familjefar var Skum<br />
traditionell och spenderade sin mesta tid ute i naturen.<br />
Efter att ha blivit för gammal och för tung för att kunna ränna i skog och mark flyttade<br />
han med sin fru till Sjisjkavare. På grund av att de hade förlorat en stor del av ren flocken<br />
i några bistra vintrar behövde han nu en annan inkomstkälla. Det var då som han började<br />
ägna sig åt <strong>konsten</strong> och berättandet. Ända sedan barndomen brann han för <strong>konsten</strong> och<br />
lärde sig på egen hand perspektivtecknandet. Han målade bilder ur sitt liv, där renen<br />
givetvis stod i centrum. Liksom Turi ville Skum berätta om livet som renskötare. Han<br />
tecknade renar, kåtor, livet i fjället och farliga björnjakter. Vid sidan om pennor och kritor<br />
brukade Skum oljefärger men han tyckte även om träsnideri och att tillverka knivar. 100<br />
Skum skapade verket Same sita – Lappbyn, en bok som ”kunde bli ett äreminne över hans<br />
folk” 101 . Han hade dock inte varit förberedd på <strong>den</strong> berömmelse som boken genererade.<br />
Det som gjorde Skums konst unik bland <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> <strong>konsten</strong> var hans känsla för<br />
perspektiv. Tack vare <strong>den</strong> tredimensionella bil<strong>den</strong> framställdes naturen och miljön på ett<br />
levande sätt. Berömmelsen som följde utgivandet av hans första bok gjorde att han nu<br />
kunde tjäna sitt uppehälle genom att måla tavlor. Hans konst har prisats av många och<br />
ställts ut i bland annat Bryssel och Paris och sålts på auktion. 102<br />
Skum hann skapa sitt andra verk, Valla Renar, som bestod av text och bilder, innan han<br />
avled 1951. Man skulle nog kunna kalla hans samlade verk för en tecknad självbiografi,<br />
både en självbiografi över sitt eget liv och över samens liv. Ernst Manker uttrycker Skums<br />
konstnärliga prestationer som följande:<br />
”I konsthistorien kan skrivas: Han upphöjde samernas folkliga figurteckning till konst,<br />
och med <strong>den</strong>na konst förevigade han sitt folks liv.” 103<br />
Efter sin död fortsätter han att leva kvar i minnet på alla som uppskattar hans konst, en<br />
konst som berättar om nomadlivets många aspekter. 104<br />
4.4.1.3. John Savio<br />
I Bugöyfjord i Finnmarken föddes 1902 John Savio. Han Blev tidigt föräldralös och fick<br />
flytta till morföräldrarna som kom att uppfostra honom. Han gick i skola i Vardö, Bodö<br />
100<br />
Blind och Utsi, Eallima Govat, 2003. Nordiskt Konstcentrum, s.107, 109. Manker, s. 149ff.<br />
101<br />
Manker, s.151.<br />
102<br />
Blind och Utsi, Eallima Govat, 2003. Manker, , s.151ff, 157, 161f.<br />
103<br />
Manker, s.166.<br />
104<br />
Blind och Utsi, Eallima Govat, 2003. Nordiskt Konstcentrum, s.109. Manker, s.166.<br />
31
och sist i Oslo. Efter gymnasiet och morfaderns död, började John på en konst- och<br />
hantverksskola i Oslo, som han hade råd att gå på tack vare arvet som morfadern hade<br />
efterlämnat honom. 105<br />
I <strong>konsten</strong> använde John uttrycksmedel som trä- och linoleumsnitt och teckning, för att<br />
framställa allt det som han ansåg vara karakteristiskt samiskt. Trots att han hade blivit<br />
artistiskt skolad i stadsmiljö kände han dragningen till hemtrakterna och valde att leva sitt<br />
liv på vandring i Finnmarken. Den konst han skapade fick stor spridning bland folket i<br />
ödemarken. Han tjänade dock inga stora pengar på sin konst utan bara så att han klarade<br />
sig med nöd och näppe. John framställde inte bara <strong>samiska</strong> motiv men det var de som var<br />
mest eftertraktad av turisterna och kunde inbringa honom en liten inkomst. Precis såsom<br />
Turi och Skum föredrog han då att avbilda renar och samer i olika situationer. Savio anses<br />
vara samernas främsta bildkonstnär och hans konst har både publicerats och ställts ut.<br />
Livet som kämpande konstnär, långa vandringar, lite mat och sjukdomar, ledde till att<br />
John avled vid 36 års ålder, år 1938. 106<br />
4.4.1.4. Britta Marakatt-Labba<br />
Britta föddes på fjället och växte upp i Idivuoma som hör till Lávnnjitvuopmi sameby.<br />
Uppväxtmiljön var mycket prövande och dödsfall bland nära och kära kom att prägla<br />
hennes framtida konst. Hennes far förolyckades när hon var liten och ett sätt att bearbeta<br />
tragedin har varit genom att teckna bilder av olyckhändelsen och det som skedde under<br />
<strong>den</strong> påföljande ti<strong>den</strong>. Trots faderns bortgång hade Britta en lycklig och tillfredställande<br />
uppväxt. På Sunderbyns folkhögskola läste hon som vuxen både konst och andra ämnen.<br />
Sedan fortsatte hon till Göteborg för fortsatta studier. Valet av textil konst som konstnärlig<br />
fokus berodde på att både hennes mor och syster var duktiga och aktiva inom det textila<br />
hantverket och slöjd.<br />
Renskötarlivet har berikat hennes uppväxt och genom sin konst, sina bilder, vill hon<br />
berätta för andra om det. Hon vill även i sin konst ge uttryck för <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> mytologin<br />
som hon känner har påverkat henne.<br />
Tjernobylolyckan har inspirerat henne till att skapa stora bilder som behandlar hennes<br />
tankar kring katastrofen. Djur och natur är något som fascinerar henne och då speciellt<br />
björnen och svanen.<br />
105 Manker, s.167f.<br />
106 Manker, s.171, Nordiskt Konstcentrum, s.112, 115.<br />
32
Britta är även verksam som kyrkokonstnär och hon har aldrig känt att det är problematiskt<br />
att kombinera traditionellt samisk och kristen konst. Hon anpassar valen av motiv efter<br />
kontexten som hon arbetar inom, dvs. när hon målar i kyrkor så använder hon motiv som<br />
är lämpliga i det rummet.<br />
Alta upproret fick henne att förargas över myndigheternas agerande och hon inspirerades<br />
till att skapa konstverket där flygande korpar (korpen som enligt Britta har en central plats<br />
i samisk mytologi) som landar på marken förvandlas till poliser. Bil<strong>den</strong> föreställer de<br />
poliser, de herrar, som tar marken av samerna. Britta anser att myndigheternas behandling<br />
av samerna var som ett övergrepp, ett övergrepp som krävde en replik – i detta fall i form<br />
av en tavla.<br />
Britta anser att <strong>konsten</strong>; <strong>den</strong> riktigt gamla och 1900-talets, bör studeras och dokumenteras<br />
så att <strong>den</strong> finns tillgänglig för <strong>den</strong> yngre konsthistoriskt intresserade generationen. 107<br />
4.5. Diskussion och slutsatser<br />
Detta arbete hade som mål att besvara ett antal frågeställningar och här nedan följer en<br />
kort diskussion om huruvida målen uppnåddes. Jag kommer att behandla frågorna i lite<br />
annan ordning än vad de var uppställda i från början.<br />
• Vilka motiv/symboler med mytologisk/andlig innebörd framställs i <strong>den</strong> <strong>samiska</strong><br />
bild<strong>konsten</strong>?<br />
• Hur har konstnärens val av motiv förändrats genom historien?<br />
o Kan <strong>den</strong>na förändring knytas till några specifika påverkande faktorer?<br />
Svar:<br />
Hällristnings<strong>konsten</strong> kan man säga var en folkkonst med universella motiv. De flesta<br />
motiven var avbildningar av djur som renar, älgar och laxar m.m. Dessa avbildningar<br />
och ristningar kunde vara utförda på klipphällar och stenar och kan tänkas ha varit<br />
imponerande stora. Huruvida dessa hade en andlig innebörd går inte att svara på till<br />
hundra procent men många forskare tror att de i alla fall hade ett s.k. jaktmagiskt syfte.<br />
Under trum<strong>konsten</strong>s tid fortsätter folk<strong>konsten</strong> och vi ser att djurmotiven figurerar även<br />
här men det dyker också upp avbildningar av ett stort antal gudomar. Vardagslivet tar<br />
också sin plats bland motiven och trumman blir nästan som en atlas över samisk<br />
107 Dokumentärfilm om Britta Marakatt-Labba.<br />
33
kultur. Vid <strong>den</strong> här tidpunkten har motivens storlek reducerats till att få plats ovanpå<br />
ett trumskinn. Nu har alltså avbildningarna blivit mobila och hanterbara.<br />
Tidigare hade man använt växtsafter för att utföra målningarna men under 1900-talet<br />
börjar konstnärer att bruka en mängd av material och skapar egna unika konstverk som<br />
skiljer sig från de traditionella trummorna. Konsten är inte längre universell och<br />
traditionsbun<strong>den</strong>, <strong>den</strong> är inte knuten till trummans kontext, utan flyttar ut ur kåtan och<br />
in i det moderna storsamhället.<br />
Under modern tid fortsätter gamla motiv att figurera till viss del men betydelsen<br />
förändras från att vara ett uttryck för en kollektiv världsbild till att stå för individuella<br />
reflexioner. Dessa är ofta personens egen reflexion av samti<strong>den</strong>; politiken, sociala<br />
orättvisor och statliga övergrepp. Ofta har något slags förtryck varit en katalysator till<br />
skapandet av konstverk. Konflikter mellan storsamhället och samerna såsom<br />
Altakonflikten har färgat <strong>den</strong> moderna <strong>konsten</strong> och gjort <strong>den</strong> till ett politiskt verktyg.<br />
Bild<strong>konsten</strong> går från att vara undervisande och traditionsförmedlande till att utgöra ett<br />
verktyg för politisk och social förändring. Bland annat Britta Marakatt-Labba börjar<br />
blanda traditionella motiv med moderna och vågar vara kontroversiell.<br />
Om man ställer konstverk från dessa tre perioder bredvid varandra så ser man ett<br />
tydligt mönster. Motiven har gått från att vara universella till att bli mer och mer<br />
individuella. Storleken på konstverken och materialet som användes har krympt från<br />
stora stenhällar, till små trummor, till tunna papper. Mäng<strong>den</strong> med motiv/symboler har<br />
också gått från några få stereotypiska till mer och fler abstrakta och personligt<br />
influerade.<br />
En annan sak man måste inse är att influenser från andra folkslag och från<br />
miljöpåverkan har påverkat samernas kultur, religion och därigenom också konst.<br />
Tydligast ser man detta under kristnandet då kristna motiv börjar figurera på<br />
trumskinnen. Vissa motiv som återfinns på trumman liknar även element ur <strong>den</strong><br />
fornnordiska religionen.<br />
o Vilka myter och kult kan man knyta till motiven?<br />
Svar:<br />
Solen, månen, gudarna och gudinnorna har alla sina egna myter och vissa<br />
gudomar förekommer i många olika medan andra bara nämns i förbifarten. Det<br />
förekommer även många fler myter än just de som jag har tagit upp i detta<br />
arbete.<br />
34
• Skiljer sig valet av motiv inom det <strong>samiska</strong> bosättningsområdet?<br />
Svar:<br />
Det framgår tydligt att valen av motiv skiljer sig beroende på var i det <strong>samiska</strong><br />
området man lever. Olika ekologiska betingelser avgör ju vilka bytesdjur som<br />
förekommer rikligt och detta i sin tur påverkar förekomsten av dessa djur som motiv<br />
på hällristningar och trummor. Vid kusterna målade man mycket fiskar medan man i<br />
fjäll- och skogsområ<strong>den</strong> avtecknade mest renar och älgar. De många olika trumtyperna<br />
vittnar om <strong>den</strong>na mångfald. De samer som levde innanför <strong>den</strong> ryska gränsen hade nära<br />
till östliga influenser medan de som levde i mellersta Sverige säkerligen stötte på och<br />
assimilerade något av sina germanska grannfolks traditioner.<br />
I <strong>den</strong> allra första början av detta arbete var mitt syfte att själv analysera några moderna<br />
<strong>samiska</strong> konstverk och att ha med bilder av hällristningar och trumskinnsmålningar. Största<br />
orsaken till att jag inte har några illustrationer i arbetet är dock mycket byråkratisk och<br />
kallas copyright. Faktum är att ingen av dem som jag kontaktade, författare, ett finskt<br />
företag som tillverkar trummor, och relevanta svenska museer, ville ge mig tillstånd att<br />
använda någon av deras bilder i mitt arbete. Hälften av dem jag bad om lov av valde att inte<br />
ens svara på min förfråga och de som svarade sade nej på ett undvikande men tydligt sätt.<br />
Jag fick förslaget att fara på turné och ta mina egna foton… Det var en härlig tanke, ett<br />
trevligt förslag, men tyvärr lite för tidskrävande. På grund av detta oöverstigliga hinder har<br />
jag inte fått tillstånd att ha med ens en endaste liten hällristning.<br />
Efter att ha satt mig in i konstanalys och ikonografi insåg jag också att helt egna<br />
bildanalyser kanske inte var rätt väg att gå med just <strong>den</strong>na uppsats.<br />
Mina frågeställningar har också förändrats under arbetets gång och ju mer jag har lärt mig<br />
om <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> bruks<strong>konsten</strong> och bild<strong>konsten</strong> ju tydligare blev det att det finns otroligt<br />
mycket att ta upp. Tillslut bestämde jag mig för att inte behandla bruks<strong>konsten</strong> desto mera<br />
eftersom <strong>den</strong> egentligen kräver en helt egen uppsats. Jag har dock nämnt <strong>den</strong> eftersom <strong>den</strong><br />
var nödvändig för att verkligen förstå de <strong>samiska</strong> konstbegreppen. När det kommer till just<br />
bruks<strong>konsten</strong> så finns det också tydliga skillnader mellan kvinnors och mäns traditionella<br />
hantverk. Det intressanta är att de material som männen arbetar med, såsom trä och<br />
metaller, är sådana som kan bevaras länge medan materialen som kvinnorna hade<br />
tillgängliga, bland annat skinn och tyger, var sådana som väder och vind ganska snabbt<br />
35
förstörde. Konsekvensen av detta är ju att det som är skapat av män i större utsträckning kan<br />
bevaras för framtida generationer att beskåda medan <strong>den</strong> kvinnoskapade <strong>konsten</strong> inte lever<br />
kvar på samma sätt och riskerar att dö ut. Detta kan ju ge intrycket av att det bara var<br />
männen som skapade konst medan det i verkligheten inte alls var så. Men detta är som jag<br />
tidigare nämnde ett ämne för en annan uppsats.<br />
Som avslutning vill jag betona <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> bild<strong>konsten</strong>s värde som traditionsförmedlare,<br />
som en unik källa till historiskt material som annars inte finns bevarat i skrift, som ett vittne<br />
om forna tiders religiösa uppfattningar och som ett bevis på en kulturs överlevnadsförmåga<br />
och förmåga att anpassa sig efter förändrade levnadsförhållan<strong>den</strong>. Den <strong>samiska</strong> bild<strong>konsten</strong>,<br />
och även bruks<strong>konsten</strong>, vittnar om en nor<strong>den</strong>s historia som är flera tusen år gammal. Därför<br />
är <strong>den</strong> värdefull inte bara för en samisk befolkning utan för alla som lever inom Sveriges,<br />
Norges, Finlands och Rysslands gränser. Den <strong>samiska</strong> kulturen bör lyftas fram i<br />
strålkastarljuset för att öka <strong>den</strong> allmänna förståelsen och respekten för nor<strong>den</strong>s<br />
urbefolkning. Den bör också lyftas fram så att <strong>den</strong> inte glöms bort utan bevaras för framtida<br />
generationer. Att fortsätta blunda för <strong>den</strong>na historiska guldgruva skulle inte vara försvarligt<br />
ur någon synvinkel.<br />
Sofia Hageback<br />
2006-06-24<br />
36
5. KÄLL- OCH LITTERATURFÖRTECKNING<br />
• Bäckman, Louise, ”The Noaidi and his Worldview: A Study of Saami Shamanism<br />
from an Historical Point of Wiew”, i Shaman Spring/Autumn 2005, vol 13, Nos. 1-2.<br />
• Edgren, Helena (redaktör) och Roos, Marianne (redaktör), ”Bild och Berättelse,” Åbo<br />
Akademis tryckeri, Åbo, 2003.<br />
• Geels, Antoon och Wikström, Owe, ”Den religiösa människan: En introduktion till<br />
religionspsykologin”, Bokförlaget Natur och Kultur (ingen förlags ort är angiven),<br />
1999.<br />
• Hygens, Anne-Sophie och Bengtsson, Lasse, ”Hällristningar i Gränsbygd: Bohuslän<br />
och Östfold”, WARNE förlag, Sävedalen 1999.<br />
• Laestadius, Lars Levi, ”Fragmenter i Lappska Mythologien”, NIF Publications, Åbo,<br />
1997.<br />
• Lehtola Veli-Pekka, ”The Sámi People: Traditions in Transitions”, Kustannus-Puntsi,<br />
Jyväskylä, 1997.<br />
• Lundmark, Anna-Lena, ”Same, same but different”, Bild Museet, Umeå Universitet,<br />
2005.<br />
• Lundmark, Bo, ”Baei’vi Mánno Nástit: Sol- och månkult samt astrala och celesta<br />
föreställningar bland samerna”, Acta Bothniensia Occi<strong>den</strong>talis Skrifter i västerbottnisk<br />
kulturhistoria, Umeå, 1982.<br />
• Manker, Ernst, ”Samefolkets konst”, Askild & Kärnekull Förlag AB, Halmstad, 1971.<br />
• Mebius, Hans, ”Bissie: Studier i samisk religionshistoria”, Jengel – Förlaget för<br />
Jemtlandica, Östersund 2003.<br />
• Nanne-Bråhammar, Marianne, ”Samer i Lunds konsthall”, Umeå UB Småtryck, 1971.<br />
• Nordiskt Konstcentrum, ”Samisk konst”, Helsinki, 1981.<br />
• ”Norstedts Svenska Ordbok”, Norstedts förlag, 1999.<br />
• ”Norstedts Uppslagsbok”, Tolfte Upplagan, Kunskapsförlaget P.A. Norstedt & Söner,<br />
2000.<br />
• Pettersson, Per, ”Ikoner: en introduktion”, LiberFörlag, Stockholm, 1984.<br />
• Rasch, Elisabeth, ”Samiska bilder: Om bildspråket i <strong>den</strong> <strong>samiska</strong> kulturen”, En<br />
vandringsutställning från Nordkalottmuseet producerad av Västerbottens museum,<br />
Umeå, 1992.<br />
• Sjölin, Jan-Gunnar (red.), ”Att tolka bilder: Bildtolkningens teori och praktik med<br />
exempel på tolkningar av bilder från 1850 till i dag”, Stu<strong>den</strong>tlitteratur, Lund, 1998.<br />
37
• Wallenstein, Sven-Olov, ”Bildstrider: Föreläsningar om estetisk teori”, Alfabeta<br />
Bokförlag AB, Stockholm, 2004.<br />
• Winje, Geir, ”Guddommelig Skjönnhet: Kunst i Religionene”, Universitetsforlaget<br />
2001, Oslo.<br />
o Film: ”Eallima Govat: Nils Nilsson Skum <strong>den</strong> store noma<strong>den</strong>”, av: Lisbeth Blind och<br />
John E Utsi, Sverige 2003, 29 min.<br />
o Film: Dokumentär om Britta Marakatt-Labba, visad på SVT.<br />
38