Parallellprocesser i grupphandledning
Parallellprocesser i grupphandledning
Parallellprocesser i grupphandledning
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Belin (1993) beskriver på ett tydligt och klargörande sätt hur de mest kända teoretikerna<br />
formulerat och sammanfattat begreppet projektiv identifikation, dess olika uttryck och<br />
sätt att fungera;<br />
“ 1. Som försvar för att skapa distans till oönskade sidor och känslor i den egna<br />
personen.<br />
2. Som ett sätt att kommunicera i syfte att framkalla känslor hos andra för att kunna<br />
känna sig förstådd - som att omedvetet berätta något.<br />
3. Som ett sätt att relatera till någon viktig person (objekt) vilket ger en möjlighet att<br />
vara tillsammans med någon som delvis är separat från en själv (separat objekt).<br />
4. Som en mognadsmöjlighet - en väg till psykisk förändring.” (Belin, 1993, s 74)<br />
Omedveten identifikation<br />
Begreppet omedveten identifikation brukar användas för att lägga fokus på den<br />
omedvetna identifikationen som terapeuten gör med patienten. Belin (1993) skriver;<br />
“Med omedvetna identifikationsprocesser avser jag främst en akt genom vilket vi<br />
omedvetet identifierar oss med och tar över patienters kamp med kaotiska och<br />
konfliktbetonade känslor inför viktiga personer från deras förflutna. Ett av kännetecknen<br />
på omedvetna identifikationsprocesser är att vi tar in och, i nästa steg, praktiserar<br />
patienternas försvarsmönster. En vanlig effekt av denna process blir att vi allt mer börjar<br />
likna våra patienter.” (Belin, 1993, s 87)<br />
Fenomenet parallellprocesser<br />
Fenomenet parallellprocess beskrevs först av Searls (1955) därefter har begreppet<br />
parallellprocess vidareutvecklats och omformulerats genom åren. Det är ett omdiskuterat<br />
begrepp vilket har varit svårt att fånga i en enkel förklaringsmodell. Det har skett lite<br />
forskning på området. Forskarna Caligor (presenteras i nästa avsnitt) och Gross-<br />
Doehrman har gjort två separata studier gällande parallellprocesser vilka är de mest<br />
kända. I den följande texten presenteras skilda teorier, uppfattningar gällande begreppet<br />
parallellprocesser.<br />
Searls (1955) skapade begreppet “reflection process” vilket kan översättas som<br />
“återspeglingsprocess”. Searls skriver i sin artikel att “the processes at work currently in<br />
the relationship between patient and therapist are often reflected in the relationship<br />
between therapist and supervisor” (Searls 1955, s 135). Han ansåg att patienten<br />
omedvetet agerade ut en ännu ej medveten känsla och eller konflikt vilken i sin tur ageras<br />
ut omedvetet av psykoterapeuten i handledningssituationen. Searls skriver vidare “It is as<br />
if the therapist were unconsciously trying, in the fashion, to tell the supervisor what the<br />
therapeutic problem is” (Searls 1955, s 144). Searls menar att man som handledare, under<br />
handledningstimman skall vara uppmärksam på att de känslor som väcks i mötet med<br />
psykoterapeuten, att de kan ha att göra med patienten som psykoterapeuten talar om. Han<br />
utgår ifrån att patientens känslor kan bäras vidare av psykoterapeuten in i<br />
handledningssituationen och där upptas eller uppfattas av handledaren. Searls menade att<br />
handledarens känslomässiga upplevelser, i allra högsta grad, är användbara i<br />
handledningssituationen för att förstå och hjälpa patienten. Han skriver också att<br />
processen kan ske i omvänd riktning dvs att den process som skapas mellan<br />
psykoterapeut/handledare kan återspeglas mellan patient/psykoterapeut.<br />
8