Parallellprocesser i grupphandledning
Parallellprocesser i grupphandledning
Parallellprocesser i grupphandledning
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Diskussion<br />
I min studie framkommer att parallella processer är ett komplext fenomen, att skilda<br />
författare har olika definitioner av begreppet. Det visar sig också att de handledare som<br />
har intervjuats har skilda definitioner av begreppet. Trots det tycks det finnas en<br />
samstämmighet hos handledarna på så sätt att de använder sig av begreppet<br />
parallellprocess för att spegla, fånga den känslomässiga process som skapas mellan<br />
patient/terapeut och att den sedan förs vidare för att utspela sig mellan<br />
terapeut/handledare. I parallellprocessen menar handledarna att det finns ett budskap som<br />
ageras ut, omedvetet av terapeuten, som gruppen kan gestalta genom att agera på olika<br />
sätt. Budskapet som förmedlas är värdefullt att förstå. Handledare A menar liksom Searls<br />
(1955) att det är viktigt för handledaren att upptäcka de känslor som väcks i mötet med<br />
terapeuten, att de kan säga något om patientens svårigheter, problematik. Inte sällan<br />
uttrycker handledarna att det finns en samstämmighet i gruppen, att flera kan agera,<br />
förhålla sig på liknande sätt i förhållande till det patientmaterial som presenteras av<br />
terapeuten. Exempelvis kan flera i gruppen bli arga då en terapeut presenterar<br />
patientmaterial som väcker ilska. Handledare A menar att “flera uppmärksammar samma<br />
sak” i <strong>grupphandledning</strong>ssituationen, att det är utmärkande för parallellprocesser.<br />
Handledare C skildrar också detta genom sin berättelse om parallellprocesser där han<br />
menar att “hela gruppen hamnar i en låsning”. Handledare A påtalar att terapeuten kan<br />
fastna i en relation med patienten som inte är “det vanliga” för terapeuten. Hon förmedlar<br />
att relationen kan utmärka sig på skilda sätt genom att vara tex aggressiv, underdånig<br />
eller sado-masochistisk.<br />
Handledare A och C beskriver att gruppen kan vara en hjälp i det att kunna se parallella<br />
processer. I gruppen finns fler aktörer vilka kan gestalta de svårigheter patienten har.<br />
Handledare A menar att hon känner en större frihet att tänka i en grupp och att hon kan få<br />
hjälp av gruppen att se saker hon inte själv uppmärksammat. Handledarna tar också upp<br />
den motsatta erfarenheten, att gruppen kan göra det svårare för dem att se och hantera<br />
parallella processer bla orsakat av den grupp process som finns i gruppen. De beskriver<br />
att grupp processen lever ett eget liv de inte alltid har kontroll över eller förstår. Kanske<br />
är det så att en parallellprocess kan komma till uttryck på ett tydligare sätt i en grupp men<br />
att den också ibland kan vara svår att både se och hantera i en grupp pga olika<br />
komplicerande faktorer som bla andra grupp processer i gruppen. Om en parallellprocess<br />
utspelar sig i en grupp framkommer det också i intervjuerna att starka känslor kan florera<br />
i gruppen vilka kan göra att handledaren upplever sig bli ockuperad av någon känsla, roll<br />
som gör att det blir svårt för dem att se vad som händer i gruppen.<br />
Det framkommer vidare att handledarna anser att terapeuten som presenterar en patient i<br />
en grupp kan identifiera sig med sin patient, olika aspekter av patienten. Enligt Arlow<br />
(1963) är det något positivt, att stundtals kunna identifiera sig med sin patient. Han menar<br />
att terapeuten “agerar ut en identifikation” vilket också gör det möjligt för andra att se det<br />
drama som utspelar sig, det ger terapeuten möjlighet att få hjälp. Arlow´s beskrivning<br />
tycker jag är intressant, den får mig att tänka på min egen berättelse av en<br />
parallellprocess, hur jag där identifierar mig med en aspekt hos patienten jag för vidare<br />
med mig till <strong>grupphandledning</strong>en. Man kan säga att jag identifierar mig med patientens<br />
upplevelse av att känna sig värdelös. Det är också möjligt att beskriva händelsen utifrån<br />
begreppet projektiv identifikation, dvs att det handlar om patientens projicerade material<br />
som han förlade hos mig. Då man som terapeut presenterar patientmaterial för en grupp<br />
24