Parallellprocesser i grupphandledning
Parallellprocesser i grupphandledning
Parallellprocesser i grupphandledning
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Handledare A beskriver att ”...gruppen eller handledaren uppfattar en annan attityd<br />
(hos terapeuten) eller en väldigt stark känsla uppmärksammas, det är ofta på det sättet<br />
man kommer in, märker, tycker jag.” Hon förklarar vidare att “...det är någonting som<br />
inte är förstått och uppfångat...”. Vidare menar Handledare A att “...det som inte förstås<br />
i ett system transporteras till ett annat där det ageras på något sätt.” Hon reflekterar<br />
vidare och menar att “...om det handlar om en identifikation med patienten eller om<br />
terapeutens också försvar.” Handledare A säger att parallellprocesser både kan handla<br />
om patientens och terapeutens känslor, försvar och agerande. I handledning menar<br />
Handledare A att upptäckten av en parallellprocess gör att man ofta kan få hjälp att<br />
upptäcka ett problemområde det ej varit möjligt att tala om. Hon hävdar att det finns en<br />
vilja hos oss att förstå vilket gör att vi för saker vidare i form av utageranden. Handledare<br />
A fortsätter “...men ändå det som är kännetecknande för just parallellprocesser tänker<br />
jag är det här att det är flera som uppmärksammar samma sak och att vi kan känna igen<br />
det på något sätt att det är någonting, det får inte vara luddigt på något sätt utan ganska<br />
tydligt för att vi skall kunna benämna det som en parallellprocess. Att någonting ageras<br />
och tex i en grupp så gäller, är det fler än jag som märker det.” Hon talar om vikten av<br />
att utforska relationen mellan terapeut/handledare, att kunna identifiera dynamiken och<br />
känslan för att sedan kunna se på processen mellan terapeut/patient. Vidare poängterar<br />
hon att “...det svåra med parallellprocesser är där det också blir väldigt starka<br />
ageranden i just detta, det paradoxala blir att vi blir låsta i tanken, inte bara<br />
handledaren utan fler blir det och det blir ageranden istället.”<br />
Handledare A hävdar att parallellprocesser kan ta sig uttryck i gruppen i form av ett<br />
utagerande från terapeutens sida. Att terapeuten förmedlar en attityd, känsla som gruppen<br />
fångar upp. Något spännande är att ett nytt problemområde kan bli synligt vilket inte har<br />
varit möjligt att benämna innan. I den parallella processen finns ett budskap som kan<br />
tolkas. Handledare A uppfattar att det handlar om omedvetet material som ej blivit<br />
medvetet, verbaliserat. Innan det blivit medvetet eller synliggjort finns risken att det<br />
ageras vidare och att vi blir låsta i tanken. Searls (1955) menar också att något omedvetet<br />
förs vidare, i en parallellprocess, ursprungligen främst härrörande från patienten, in i<br />
handledningssituationen. Han skriver att han vid flertal tillfällen har hört terapeuter<br />
presentera fall i skilda grupper. Författaren menar att han blivit varsam med att säga<br />
ofördelaktiga uttalanden om terapeuter på basis av deras presentation. Han menar; “With<br />
convincing frequency I have seen that a therapist who during an occasional presentation<br />
appears to be lamentably anxious, compulsive, confused in his thinking, or what not,<br />
actually is a basically capable colleague who, as it were, is trying unconsciously, by this<br />
demeanor during the presentation, to show us a major problem-area in the therapy with<br />
this patient. The problem-area is one which he cannot perceive objectively and describe<br />
to us effectively in words; rather, he is unconsciously identifying with it and is in effect<br />
trying to describe it by way of his behavior during the presentation.” (Searls, 1955, s 142)<br />
Vidare menar Searls, liksom Handledare A, att det är viktigt att utforska relationen<br />
mellan terapeut/handledare och att upptäcka de känslor som väcks i mötet eftersom de<br />
kan säga något om patienten och dennes problematik. Handledare A beskriver, liksom<br />
Gross-Doerhman (1976) att parallellprocesser inte nödvändigtvis måste komma från<br />
patienten, att både terapeut och handledare påverkar skeendena i de parallella systemen.<br />
Handledare B menar att parallellprocesser “...de finns alltid där på samma sätt som<br />
överföring finns, det är egentligen en dubblering av överföringen eller överflyttning av<br />
överföring till en ny situation, patient/terapeut - handledningssituationen, de är<br />
parallella.”<br />
14