Ogräs och ogräsreglering i ekologisk grönsaksodling
Ogräs och ogräsreglering i ekologisk grönsaksodling
Ogräs och ogräsreglering i ekologisk grönsaksodling
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Ekologisk odling av grönsaker på friland<br />
<strong>Ogräs</strong> <strong>och</strong><br />
<strong>ogräsreglering</strong> i<br />
<strong>ekologisk</strong> <strong>grönsaksodling</strong><br />
Foto: Johan Ascard<br />
Jordbruksinformation 21 – 2003
<strong>Ogräs</strong>arternas biologiska egenskaper<br />
Text: Anne-Marie Dock Gustavsson, Jordbruksverket, Uppsala<br />
2<br />
De flesta gräsfrön har förmåga till gronings -<br />
vila vilket möjliggör uppbyggnad av fröförråd<br />
i marken.<br />
Vilande frön stimuleras till groning av bl.a.<br />
växeltemperatur, ljus, nötning <strong>och</strong> kyla.<br />
Groningsvilligheten hos ettåriga (annuella)<br />
arter varierar över året <strong>och</strong> är olika för<br />
sommar annueller <strong>och</strong> vinterannueller.<br />
Fleråriga (perenna) ogräs delas in i platsbundna<br />
perenner – utan utlöpare (t.ex. maskros)<br />
<strong>och</strong> vand rande perenner – med utlöpare (t.ex.<br />
kvickrot).<br />
När de underjordiska delarna av en planta har<br />
minst näringsförråd är plantan som mest<br />
känslig för störning t.ex. genom avslagning<br />
eller jordbearbetning.<br />
En varierad växtföljd är viktig för att underlätta<br />
en ensidig förökning av en specialiserad<br />
ogräsflora.<br />
”<strong>Ogräs</strong>” – ett relativt begrepp<br />
Begreppet ”ogräs” är inte bundet till vissa arter.<br />
Fjolårspotatis kan bli ett ogräsproblem i efterkommande<br />
grödor. Alla arter kan förekomma som nyttoväxter<br />
i vissa fall <strong>och</strong> som oönskade ogräs i andra<br />
fall. <strong>Ogräs</strong> är växter som gör mer skada än nytta på<br />
den plats där de växer.<br />
I dagligt tal kallar vi vilda arter som konkurrerar<br />
med de odlade växterna om ljus, vatten <strong>och</strong> näring<br />
för ogräs. Oftast är dessa växter så kallade ruderatväxter<br />
med goda förutsättningar att växa i störda<br />
miljöer. Det gäller till exempel en mark med öppen<br />
odling av trädgårdsgrödor.<br />
Ruderatväxter dominerar i tidiga stadier av ett<br />
växtsamhälles succession mot igenväxning. Dessa<br />
växter är ljuskrävande <strong>och</strong> har därför förmåga att<br />
tillväxa snabbt på öppen mark som släpper in<br />
mycket ljus. Allteftersom vegetationstäcket sluts<br />
minskar ruderatväxternas förmåga att hävda sig <strong>och</strong><br />
mera konkurrensstarka växter tar över.<br />
I trädgårdsodling strävar vi efter att skapa speciella<br />
växtmiljöer som gynnar de grönsaker som vi<br />
odlar. Kunskap om grundläggande ogräsbiologi<br />
ökar odlarens förutsättningar att reglera ogräsförekomsten<br />
i den fältmässiga trädgårdsodlingen.<br />
Gruppering efter livsform<br />
I trädgårdsodling delar vi ofta upp växtmaterialet i<br />
ettåriga kulturer (annueller) <strong>och</strong> fleråriga kulturer<br />
(perenner). Det är odlingstekniskt praktiskt att även<br />
Nattskatta är ett växande ogräsproblem i <strong>grönsaksodling</strong> i<br />
södra Sverige. (Foto: Annika Wuolo)<br />
dela upp ogräsarterna i dessa båda grupper. I en ettårig<br />
kultur är odlingsåtgärderna ofta främjande även<br />
för ettåriga ogräs, medan perenna ogräs ofta hävdar<br />
sig väl i perenna kulturer.<br />
Annuella ogräs<br />
De annuella ogräsen förökar sig enbart genom frön<br />
<strong>och</strong> kallas därför ofta i dagligt tal för ”fröogräs”.<br />
Hos dessa har frönas groningsegenskaper stor betydelse<br />
för de skilda arternas möjlighet att hävda sig.<br />
Två viktiga egenskaper hos en art är frönas förmåga<br />
till groningsvila <strong>och</strong> årstidsvariationen i frönas groningsvillighet<br />
(groningsperiodicitet).<br />
Flertalet av våra vilda växter har frön som kan<br />
ligga vilande i jorden i många år. Man skiljer på miljöbetingad<br />
groningsvila <strong>och</strong> inneboende groningsvila.<br />
Den miljöbetingade groningsvilan beror på att<br />
miljön inte tillåter groning, t.ex. vid brist på vatten,<br />
värme eller ljus. Den inneboende groningsvilan kräver<br />
att fröet på något sätt stimuleras till gronings -<br />
villighet. Den inneboende groningsvilan kan brytas<br />
på flera olika sätt. Groning kan induceras med<br />
växel temperatur, vilket vi har i markytan på våren<br />
vid högtryck med varma dagar <strong>och</strong> kalla nätter.<br />
Många frön kräver ljus för att gro, i vissa fall har<br />
man visat att det räcker med bråkdelen av en sekund
Bild 1. Groningsbenägenhetens årstidsvariation hos frön i<br />
åkerjordens fröförråd. Heldragna kurvor = uppkomst efter<br />
grund bearbetning. Streckade kurvor = uppkomst från jord<br />
som ej bearbetats. (Håkansson, 1995)<br />
av fullt dagsljus för att stimulera till groning. När vi<br />
bearbetar jorden på våren ger vi en hel del frön ljusinduktion<br />
för groning samtidigt som vi i olika grad<br />
skadar fröskalet hos många frön (scarifiering).<br />
Vilande frön kan även stimuleras till groning av att<br />
den omgivande markvätskans salthalt förändras<br />
t.ex. vid tillförsel av nitrat samt av fuktig köldbehandling<br />
(stratifiering). Den inneboende frövilan<br />
medför att fröna i fröbanken gror successivt med<br />
fördelning över flera år. Detta ökar artens chanser<br />
till uthållig överlevnad på platsen.<br />
Bild 1 visar två huvudtyper av groningsperiodicitet.<br />
En grupp ettåriga ogräs, de sommarannuella,<br />
har en groningstopp på våren. De vinterannuella<br />
ogräsen har frön som kan stimuleras till groning även<br />
på eftersommaren. Under en period mitt i sommaren<br />
gror frön från de flesta annuella ogräsen i mindre<br />
omfattning, även om tillgången på vatten <strong>och</strong> värme<br />
är god. En del perenna arters frön (t.ex. maskros)<br />
gror även under högsommaren om det finns tillräckligt<br />
med fukt.<br />
Bland de sommarannuella ogräsen återfinns till<br />
exempel svinmålla <strong>och</strong> åkersenap. Svinmålla är ett<br />
mycket vanligt ogräs. Den är spridd över hela jordklotet<br />
utom i polarregionerna. Den trivs på all slags<br />
jord, men föredrar lös, fuktig jord som är kraftigt<br />
gödslad. Den konkurrerar starkt med rotfrukter <strong>och</strong><br />
grönsaker om växtnäringen. Den har stor förmåga<br />
att anpassa sig till de förhållanden som råder på en<br />
plats. Om det finns gott om ljus, vatten <strong>och</strong> näring<br />
kan en enda planta ge upphov till tiotusentals frön. I<br />
en bristsituation kan ett frö ge en liten planta som<br />
bara producerar ett frö. Denna förmåga till anpassning<br />
kallas plasticitet <strong>och</strong> är utmärkande för många<br />
ogräsarter. Åkersenap föredrar näringsrik <strong>och</strong> kalk -<br />
rik lerjord <strong>och</strong> kan där bli ett mycket konkurrenskraftigt<br />
ogräs i intensiva grönsakskulturer. Andra<br />
vanliga sommarannuella ogräs är etternässla, kamo-<br />
mill, dån, pilört, åkerspergel samt i södra Sverige<br />
även gängel <strong>och</strong> nattskatta.<br />
En vanlig vinterannuell ogräsart i grönsakskulturer<br />
är våtarv. Våtarv gror både på efter som -<br />
maren/hösten <strong>och</strong> på våren. Den är beroende av jämn<br />
<strong>och</strong> riklig fuktighet i markytan. Den uppträder som<br />
ogräs i kulturer som odlas på öppen, bearbetad mark.<br />
Andra vanliga vinterannuella ogräs är korsört,<br />
lomme, baldersbrå, penningört, åkerviol <strong>och</strong> vitgröe.<br />
Bienna ogräs<br />
En tvåårig (bienn) art gror främst på våren, tillväxer<br />
vegetativt under första året men blommar <strong>och</strong> sätter<br />
frö först efterföljande år. Morötter <strong>och</strong> palsternacka<br />
är bienna arter som odlas som ettåriga grödor eftersom<br />
det är den näringsrika roten som har odlingsvärde.<br />
Jordbearbetning hindrar effektivt plantor av<br />
bienna arter att blomma <strong>och</strong> sätta frö. Biennerna blir<br />
därför sällan problemogräs, men vild palsternacka<br />
<strong>och</strong> vildmorot kan orsaka problem i <strong>grönsaksodling</strong>ar.<br />
Krustistel, kärrtistel, <strong>och</strong> vägtistel är exempel<br />
på andra bienner som kan förekomma som ogräs<br />
men då mest i radodlade perenna kulturer <strong>och</strong> i<br />
betesmarker.<br />
Perenna ogräs<br />
Olika perenna livsformer har olika förmåga att<br />
utvecklas i skilda kulturer. Det är därför ur odlingsteknisk<br />
synvinkel praktiskt att dela in de perenna<br />
ogräsen i undergrupper efter de perenna förökningsorganens<br />
utformning.<br />
Perenna ogräs utan utlöpare<br />
Perenna ogräs utan utlöpare kallas även platsbundna<br />
perenner. Dessa arter är känsliga för jordbearbetning<br />
precis som de bienna arterna. De blir därför sällan<br />
problemogräs i odling av ettåriga grödor där<br />
marken är väl bearbetad. Istället är det inne i raderna<br />
på radodlade perenna kulturer, på grusgångar, i vallar,<br />
gräsmattor <strong>och</strong> betesmarker som arter ur denna<br />
grupp har stora möjligheter att hävda sig. Det vanligaste<br />
exemplet är maskros men även daggkåpa, groblad<br />
<strong>och</strong> krusskräppa är platsbundna perenner som<br />
växer bäst på mark som sällan bearbetas <strong>och</strong> där tillgången<br />
på ljus är god.<br />
Perenna ogräs med utlöpare<br />
Perenner med utlöpare kallas även ”vandrande”<br />
perenner. Utlöparsystemet kan vara svagt eller<br />
starkt med utlöpare på markytan eller i jorden.<br />
Utlöparna kan vara stammar eller rötter.<br />
Perenner med ovanjordiska utlöpare är känsliga<br />
för jordbearbetning <strong>och</strong> utvecklas därför bäst i mark<br />
som inte bearbetas, till exempel i raderna i perenna<br />
kulturer (t.ex. jordgubbar). Revsmörblomman, <strong>och</strong><br />
en del andra arter med ovanjordiska utlöpare (stoloner),<br />
har en stor del av sina ovanjordiska skott nära<br />
markytan <strong>och</strong> kan därmed klara klippning bra, men<br />
de är känsliga för jordbearbetning.<br />
3
Perenner med underjordiska utlöpare är representerade<br />
dels av arter med grunt utlöparsystem,<br />
känsligt för jordbearbetning, såsom brännässla, rölleka<br />
<strong>och</strong> buskmåra dels av ogräs med större motståndskraft<br />
mot jordbearbetning, såsom knölklocka,<br />
kvickrot, kirskål <strong>och</strong> åkervinda.<br />
Knölklockans utlöparsystem har spolformiga<br />
ansvällningar där växten lagrar energi. Knölklockan<br />
växer på odlad mark <strong>och</strong> längs vägkanter. Den trivs<br />
bäst på djupa, men inte vattensjuka, lätta, närings<strong>och</strong><br />
kalkrika jordar. Den kan vara ett ytterst besvärligt<br />
ogräs i trädgårdar <strong>och</strong> parker. Andra besvärliga<br />
arter med vandrande utlöpare <strong>och</strong> spolformiga<br />
ansvällningar är knölsyska <strong>och</strong> åkermynta. Dessa<br />
båda arter föredrar emellertid fuktig jord <strong>och</strong> tolererar<br />
även kemiskt sur jord.<br />
Bild 2. Kvickrot, en vandrande perenn med underjordiska<br />
stamutlöpare (rhizom). (Illustration: Fredrik Stendahl)<br />
Kvickrot brukar kallas ”Nordens värsta ogräs”.<br />
Den är väl anpassad till vårt svala <strong>och</strong> fuktiga klimat.<br />
Den föredrar lätt, mullrik eller sandblandad jord,<br />
men växer på alla jordtyper (utom flygsand <strong>och</strong> högmyr).<br />
Som ogräs finner vi den i de flesta grönsaks<strong>och</strong><br />
trädgårdskulturer, men den klarar sig dåligt i en<br />
gräsmatta som klipps regelbundet. Kvickroten har<br />
underjordiska stamutlöpare (rhizom) som huvudsakligen<br />
befinner sig i de översta tio centimetrarna av<br />
marken (bild 2). Hela utlöparsystemet kan därmed<br />
störas vid jordbearbetning. Upprepad jordbearbetning<br />
i kvickrotens 3–4-bladstadium kan utarma ett<br />
kvickrotsbestånd. Noggrant hackade grödor (t.ex.<br />
potatis), två-årig vall som klipps vid kvickrotens<br />
3–4-bladsstadium, marktäckning med material som<br />
4<br />
inte släpper igenom ljus eller en halvträda på försommaren<br />
med jordbearbetning vid kvickrotens<br />
3–4-bladsstadium är effektiva metoder mot arten.<br />
Kirskål har i likhet med kvickrot utlöpande jordstammar.<br />
Den trivs bäst på näringsrik jord i halvskugga<br />
bland träd <strong>och</strong> buskar i trädgården, dessutom<br />
längs häckar, vägar <strong>och</strong> diken. Den uppträder som<br />
ytterst besvärligt trädgårdsogräs men tål inte upprepad<br />
klippning i kombination med ljuskonkurrens<br />
(t.ex. i en gräsmatta). Den tål inte heller ofta upprepad<br />
jordbearbetning, flerårig marktäckning eller<br />
plöjning, även om den lätt kan återkolonialisera ett<br />
område både med frön <strong>och</strong> utlöpare.<br />
Åkervindans rotsystem består dels av kraftiga<br />
horisontella förökningsrötter med förmåga att sprida<br />
sig över 20 m 2 på en säsong, dels av vertikala rötter<br />
som kan gå ned till ett djup av 2 m eller mer.<br />
Ljussökande skott utvecklas från knoppar både på<br />
krypande <strong>och</strong> vertikala rötter. Nya plantor kan även<br />
utvecklas från frön <strong>och</strong> rotstumpar. Liksom svinmållan<br />
är åkervindan mycket starkt spridd i världen.<br />
Den föredrar näringsrika, lätta <strong>och</strong> varma jordar.<br />
Som ogräs uppträder den i perenna kulturer såsom<br />
jordgubbar <strong>och</strong> bärbuskar.<br />
Åkertisteln har ett kraftigt rotsystem där de horisontella<br />
förökningsrötterna i huvudsak ligger på<br />
15–50 cm djup. De vattensökande vertikala rötterna<br />
når ner till grundvattennivån. Åkertistelns rötter har<br />
stark regenerationsförmåga <strong>och</strong> rötterna kan sprida<br />
sig en meter i månaden under goda tillväxtförhållanden.<br />
Åkertisteln är mest känslig för bekämpning när<br />
de ovanjordiska skotten har 8–10 blad (större än 5<br />
cm) eller vid ”begynnande knoppstadium” (när första<br />
knopp kan observeras i en population av tistelskott).<br />
Vid denna tidpunkt har de underjordiska rötterna<br />
sitt torrsubstansminimum. Man kan bekämpa<br />
åkertistel effektivt genom upprepad avslagning eller<br />
jordbearbetning i detta stadium (se vidare i nästkommande<br />
stycke).<br />
Kompensationspunkt<br />
Vid vegetationsperiodens början förbrukas reservnäring<br />
från de vegetativa förökningsorganen för att<br />
bilda nya ovanjordiska skott. Så fort plantan har fått<br />
gröna fotosyntetiserande skott tillförs plantan ny<br />
energi, men i början av växtperioden använder plantan<br />
mer energi än vad den kan assimilera genom sin<br />
fotosyntes. Plantan har i detta tidiga skede negativ<br />
nettoassimilation. Så småningom når plantan ett stadium<br />
då den syntetiserar lika mycket energi som den<br />
förbrukar. Detta stadium, då plantans assimilation<br />
exakt kompenserar för plantans energiförbrukning,<br />
kallas kompensationspunkten. Plantans underjordiska<br />
delar har vid denna punkt nått sitt minsta<br />
näringsförråd. Efter detta stadium kan plantan både<br />
assimilera energi för sin förbrukning <strong>och</strong> för upplagring<br />
i förökningsorganen (rhizom, knölar eller<br />
rötter). Vid kompensationspunkten är plantan som<br />
mest känslig för störning.<br />
En arts kompensationspunkt kan knytas till ett<br />
visst utvecklingsstadium av plantans ovanjordiska
Bild 3. Utveckling <strong>och</strong> tillväxt av kvickrot från sönderdelade<br />
utlöpare. Fram till 3–4-bladsstadiet förbrukar kvickroten mer<br />
organiskt material i det underjordiska systemet än som tillförs<br />
via fotosyntesen. (Håkansson, 1989)<br />
Bild 4. Utveckling <strong>och</strong> tillväxt av åkertistel från sönderdelade<br />
rotutlöpare. Hos åkertisteln minskar torrsubstanmängden i rotsystemet<br />
fram till 8–10-bladsstadiet. (Dock Gustavsson 1994)<br />
skottdelar. Kvickrot är känsligast för återkommande<br />
störning då primärskotten har 3–4 blad (bild 3).<br />
Åkertistel har sitt känsligaste stadium vid 8–10 blad<br />
eller när första knopp kan observeras i ett bestånd av<br />
tistelsskott (bild 4). Generellt kan sägas att kompensationspunkten<br />
för en växt inträffar alltid före växtens<br />
blomning. Det är således effektivt att slå av eller<br />
på annat sätt störa oönskad vegetation före blomning.<br />
Konkurrens<br />
Alla växter konkurrerar om tillgången på ljus,<br />
vatten, näring, syre <strong>och</strong> koldioxid. Det är möjligt att<br />
på olika sätt gynna kulturväxternas tillgång på dessa<br />
tillväxtfaktorer genom att sträva efter att ha växtbestånd<br />
som väl täcker marken <strong>och</strong> som därmed gör<br />
det svårt för ogräsen att etablera sig. Det är även<br />
möjligt att gynna kulturväxten genom att på olika<br />
sätt ge den försprång gentemot ogräset t.ex. genom<br />
att plantera ut förkultiverade plantor. Kulturväxtens<br />
konkurrensfördelar stärks genom att eftersträva<br />
jämnhet, täthet <strong>och</strong> snabbhet. All teknisk utveckling<br />
som medför en förbättring av kulturväxtens jämnhet,<br />
täthet <strong>och</strong> snabbhet gynnar grödan gentemot<br />
ogräsen. Det kan gälla såteknik, teknik för plantuppdragning<br />
<strong>och</strong> plantering, bevattning <strong>och</strong> gödsling.<br />
Växtföljd<br />
<strong>Ogräs</strong>en påverkas i mycket hög grad av de odlingsåtgärder<br />
som görs på fältet. Ensidig odling av en<br />
gröda gynnar ensidigt de ogräs som klarar av de<br />
odlingsåtgärder som är förknippade med den grödan.<br />
Till exempel medför ensidig odling av ettåriga<br />
kulturer att ettåriga ogräsarterna lätt uppförökas. På<br />
samma sätt får perenna ogräs goda tillväxtmöjlig -<br />
heter i perenna kulturer. Det kan vara svårt att växla<br />
mellan ettåriga <strong>och</strong> fleråriga kulturer, men där så är<br />
möjligt erhåller man en mycket god indirekt<br />
bekämpning av ogräsen.<br />
Ett sätt att få in en flerårig gröda i <strong>grönsaksodling</strong>en<br />
är att odla en 1–2-årig gröngödslingsvall som<br />
man slår av 2–3 gånger under en säsong. För att<br />
missgynna perenna ogräs ska gröngödslingsvallen<br />
slås i god tid före ogräsens blomning. Flerårig upprepad<br />
avslagning i kombination med konkurrens i<br />
gröngödslingsgrödorna ger god effekt mot perenna<br />
ogräs. Gröngödslingen ska innehålla arter med god<br />
ljuskonkurrerande förmåga t.ex. rödklöver, vitklöver<br />
eller lusern i blandning med gräs för god<br />
marktäckning.<br />
Litteratur<br />
Dock Gustavsson, A. (1994). Åkertistelns biologi<br />
<strong>och</strong> förekomst. Växtskyddsnotiser 58:3. Sveriges<br />
lantbruksuniversitet. Uppsala.<br />
Dock Gustavsson, A. (2000). Växtföljdens betydelse<br />
för ogräsflora <strong>och</strong> ogräsproblem. Ekologisk<br />
konferens, Högskolan i Hedmark, Hamar, Norge.<br />
Fogelfors, H. (ed.), (1995). <strong>Ogräs</strong>nyckeln. Sveriges<br />
lantbruksuniversitet. Speciella skrifter 59.<br />
Uppsala.<br />
Håkansson, S. (1989). Jordbearbetningen <strong>och</strong> ogräset.<br />
Aktuellt från Lantbruksuniversitetet 382.<br />
Sveriges Lantbruksuniversitet.Uppsala.<br />
Håkansson, S. (1995). <strong>Ogräs</strong> <strong>och</strong> odling på åker.<br />
Aktuellt från lantbruksuniversitetet 437,<br />
Sveriges lantbruksuniversitet, Uppsala.<br />
Korsmo, E., Vidme, T. & Fykse, H. (1981). Korsmos<br />
ogräsplanscher. LTs förlag, Stockholm.<br />
Lundkvist, A. & Fogelfors, H. (2003).<br />
<strong>Ogräs</strong>reglering på åkermark. Sveriges lantbruks -<br />
universitet, Uppsala. Distribution: Jordbruksver -<br />
ket, Jönköping.<br />
5
<strong>Ogräs</strong>reglering i <strong>ekologisk</strong> <strong>grönsaksodling</strong><br />
Text <strong>och</strong> foto (där inte annat anges): Johan Ascard, Jordbruksverket, Alnarp<br />
<strong>Ogräs</strong> är ett av de största problemen i <strong>ekologisk</strong><br />
<strong>grönsaksodling</strong>. För mycket ogräs ger lägre skörd<br />
<strong>och</strong> sämre kvalitet. Handrensning av ogräs kräver<br />
ofta flera hundra arbetstimmar per hektar i morötter<br />
<strong>och</strong> andra direktsådda grödor.<br />
Det största problemet är ofta ettåriga ogräs i själva<br />
plantraden. <strong>Ogräs</strong>en mellan raderna klaras normalt<br />
med mekanisk radrensning. Ofta har man stora<br />
ogräsproblem på lätta mullrika jordar, som ofta<br />
innehålla många ogräsfrön. Fleråriga ogräs vållar<br />
stora problem om de finns i odlingen, men <strong>ekologisk</strong><br />
<strong>grönsaksodling</strong> förutsätter att man har fritt från rot -<br />
ogräs innan man börjar odla grönsaker.<br />
<strong>Ogräs</strong>problemen är störst i direktsådda kulturer<br />
t.ex. morot <strong>och</strong> frölök, med långsam tillväxt i början<br />
(bild 1). Dessa kulturer är känsliga för ogräskonkurrens<br />
<strong>och</strong> kräver att man har tämligen ogräsfritt under<br />
en stor del av odlingsperioden. I planterade grödor,<br />
som kål <strong>och</strong> sallat, <strong>och</strong> i snabbväxande grödor som<br />
potatis <strong>och</strong> sättlök kan en stor del ogräset rensas<br />
maskinellt.<br />
Bild 1. Morötter, lök <strong>och</strong> andra kulturer med långsam etablering<br />
är mycket känsliga för ogräs <strong>och</strong> kräver att man har tämligen<br />
ogräsfritt under en stor del av odlingsperioden. Bilden visar frölök<br />
där man i den övre delen inte rensat ogräs alls.<br />
När behöver det vara ogräsfritt?<br />
Grönsakerna behöver inte ha ogräsfritt under hela<br />
växtperioden. En viss ogräsförekomst tidigt på<br />
säsongen kan tvärtom innebära fördelar genom att<br />
hindra vinderosion. Men sedan är det viktigt att<br />
börja rensa när ogräsen är relativt små för att arbetet<br />
ska gå fort <strong>och</strong> för att undvika skador på grödan<br />
(bild 2). En bra tumregel i <strong>grönsaksodling</strong> kan vara<br />
att handrensa ogräs när direktsådda grödor har cirka<br />
6<br />
Bild 2. Börja handrensa tidigt, när grödan har cirka två örtblad,<br />
för att inte grödans tillväxt ska försämras. Arbetet går också<br />
fortare när man rensar ogräsen tidigt.<br />
två örtblad. I <strong>ekologisk</strong> odling av sockerbetor<br />
rekommenderas t.ex. att påbörja handrensningen<br />
när betorna har två örtblad <strong>och</strong> vara klar när betorna<br />
har fyra örtblad.<br />
Generellt gäller att om man haft fritt från ogräs<br />
under första halvan av odlingssäsongen, orsakar<br />
ogräs under andra halvan av odlingssäsongen normalt<br />
ingen skördeminskning. Men det är mycket<br />
viktigt att blommande ogräs inte får stå kvar <strong>och</strong><br />
sprida ogräsfrön. I grödor med svag konkurrensförmåga<br />
<strong>och</strong> lång utvecklingstid, t.ex. purjo, lök <strong>och</strong><br />
selleri, bör man vara särskilt noga med att hindra<br />
fröspridning på hösten.<br />
I vissa grödor som spenat, gräslök, persilja <strong>och</strong><br />
dill måste det vara nästan helt ogräsfritt ända fram<br />
till skörd för att klara kvalitetskraven <strong>och</strong> för att inte<br />
skörden ska ta för lång tid.<br />
För mycket ogräs mot slutet av säsongen kan<br />
också leda till sämre upptorkning <strong>och</strong> mer problem<br />
med svampsjukdomar. Stora ogräs kan även orsaka<br />
problem vid skörden.<br />
Kritisk period<br />
Grödorna har en ”kritisk period”, då ogräs har störst<br />
negativ påverkan på skörden. Den kritiska perioden<br />
varierar i olika grödor, men börjar ofta några veckor<br />
efter grödans uppkomst <strong>och</strong> varar upp till halva<br />
växtperioden för känsliga växtslag som morot <strong>och</strong><br />
lök.<br />
Under den kritiska perioden bör man ha tämligen<br />
fritt från konkurrenskraftiga ogräs i odlingen för att
inte skörden ska minska. För känsligare grödor som<br />
morot <strong>och</strong> lök kan det behövas två handrensningar<br />
under den kritiska perioden.<br />
Kulturer med större frön, t.ex. rödbetor, ärter <strong>och</strong><br />
bönor har större konkurrensförmåga <strong>och</strong> har kortare<br />
kritisk period. I dessa grödor kan det räcka med en<br />
handrensning i rätt tid för att undvika skördeminskning.<br />
Kunskap om ogräsen kritiska period är viktig för<br />
att veta när man senast måste rensa bort ogräsen för<br />
att inte få lägre skörd.<br />
I morötter har engelska undersökningar visat att<br />
man bör göra den första handrensningen senast 3 –5<br />
veckor efter uppkomst, beroende på ogräsförekomst,<br />
för att skörden inte ska minska. Ungefär<br />
samma tidsintervall gäller i direktsådd <strong>och</strong> planterad<br />
frölök.<br />
Andra engelska undersökningar har visat att<br />
handrensning 2–4 veckor efter uppkomst var säkrast<br />
för att minska skördeminskning i kålrot <strong>och</strong> rova.<br />
Men om det fanns lite ogräs kunde handrensningen<br />
göras upp till 4 veckor senare utan att skörden minskade.<br />
Strategi mot ogräs<br />
För att klara ogräsen i <strong>ekologisk</strong> odling krävs ett helhetsgrepp.<br />
Planera växtföljden <strong>och</strong> alla odlingsåtgärder<br />
för att undvika allvarliga ogräsproblem.<br />
Erfarenheten visar att de odlare som oftast lyckas<br />
bra är de som planerar <strong>och</strong> utför alla åtgärder i rätt<br />
tid <strong>och</strong> med rätt teknik (bild 3). Det är minst lika viktigt<br />
med de förebyggande som med de direkta åtgärderna.<br />
Bild 3. Ett framgångsrikt exempel i morötter. I sent sådda<br />
morötter har Frans Brozén på Gotland genom väl utförda förebyggande<br />
<strong>och</strong> direkta åtgärder lyckats få en tämligen ogräsfri<br />
morotsodling utan att ännu ha rensat några ogräs för hand.<br />
Här följer ett exempel på strategi i morötter <strong>och</strong><br />
andra direktsådda grödor:<br />
Välj <strong>och</strong> skapa lämpliga fält<br />
Odla grönsaker på fält fria från rotogräs <strong>och</strong> med<br />
måttligt med fröogräs<br />
Var noggrann med ogräsbekämpningen i alla grödor<br />
i växtföljden<br />
Förbättra jordstruktur, dränering, pH <strong>och</strong> gödsling<br />
vid behov<br />
Använd fördröjd sådd där det lämpar sig<br />
Skapa en jämn såbädd <strong>och</strong> så i raka rader<br />
Flamma ogräsen omedelbart före grödans uppkomst<br />
Radrensa tidigt, nära raden, med noggrant<br />
inställd utrustning<br />
Handrensa i rätt tid, innan ogräset blir för stort<br />
Fortsätt radrensa <strong>och</strong> kupa, vid behov en gång i<br />
veckan<br />
Komplettera vid behov med mer handrensning<br />
Hindra fröspridning genom att rycka ogräs före<br />
blomning.<br />
Bild 4. Det är viktigt att grönsakerna odlas på fält med bra<br />
grundförutsättningar. Bilden visar ett morotsfält med mycket<br />
ogräs i en dåligt dränerad svacka i fältet.<br />
Förebyggande metoder<br />
Grundförbättrande åtgärder<br />
En bra jord med goda odlingsförhållanden är den<br />
bästa förutsättningen för att grödan själv ska kunna<br />
utvecklas <strong>och</strong> konkurrera med ogräsen. Fläckar i<br />
fälten med dålig dränering ger dålig gröda <strong>och</strong><br />
mycket ogräs (bild 4). Se därför till att skapa fält<br />
med bra förutsättningar <strong>och</strong> förbättra vid behov<br />
markstruktur, pH, dränering <strong>och</strong> gödsling.<br />
7
Växtföljd <strong>och</strong> förebyggande åtgärder<br />
Växtföljden har mycket stor betydelse för att klara<br />
ogräsen. En varierad växtföljd med olika typer av<br />
grödor <strong>och</strong> mekanisk bearbetning vid lämpliga tidpunkter<br />
är viktigt för att få fritt från rotogräs <strong>och</strong><br />
måttligt med fröogräs. En välskött flerårig vall är<br />
mycket bra mot rotogräs. I lantbruksgrödorna är det<br />
viktigt att välja grödor <strong>och</strong> sorter med bra konkurrensförmåga<br />
mot ogräs.<br />
Intensiv <strong>grönsaksodling</strong> uppförökar ofta ettåriga<br />
ogräs, t.ex. korsört, nattskatta, etternässla, som trivs<br />
i öppna grödor <strong>och</strong> kan gro <strong>och</strong> utvecklas även sent<br />
på säsongen. Dessa typer av ogräs minskar med en<br />
mer varierad växtföljd. Det finns dock ettåriga<br />
ogräs, som svinmålla <strong>och</strong> våtarv, <strong>och</strong> fleråriga<br />
ogräs, som kvickrot <strong>och</strong> åkertistel som utvecklas bra<br />
i olika slags grödor <strong>och</strong> mot dessa krävs uppmärksamhet<br />
i alla växtföljder <strong>och</strong> grödor.<br />
Om man odlar grönsaker måste man vara extra<br />
noga med <strong>ogräsreglering</strong>en i alla grödor i växtföljden,<br />
även i vall <strong>och</strong> stråsäd. Låt inte ogräsen få möjlighet<br />
att föröka sig någonstans i växtföljden. Det är<br />
billigare <strong>och</strong> bättre att bekämpa ogräs i vall <strong>och</strong> stråsäd<br />
än i grönsaksgrödorna. <strong>Ogräs</strong>harva således i<br />
stråsäd även om man inte får skördeökningar i den<br />
grödan. Kör ner eller slå av svaga grödor så att inte<br />
ogräs förökar sig.<br />
Bekämpa rotogräsen<br />
Fleråriga ogräs är mycket svåra att hålla efter i en<br />
växande grönsakskultur (bild 5). Man bör därför<br />
skapa <strong>och</strong> välja fält för <strong>grönsaksodling</strong>, som är nästan<br />
fria från rotogräs. Åkertisteln blir ofta ett problem<br />
i <strong>ekologisk</strong> odling, särskilt i växtföljder med<br />
lite vall. Rotsystemet är så djupt att mekanisk<br />
bekämpning ofta inte är tillräckligt effektiv.<br />
Bild 5. Kvickrot <strong>och</strong> andra rotogräs skadar morötterna kraftigt<br />
<strong>och</strong> är mycket svår att bekämpa i <strong>grönsaksodling</strong>. Fleråriga<br />
rotogräs måste därför bekämpas i hela växtföljden så att man<br />
har fritt från rotogräs där man ska odla grönsaker. Bilden visar<br />
skador av kvickrot i morötter.<br />
8<br />
En tät tvåårig vall eller gröngödsling konkurrerar<br />
bra med fleråriga ogräs. Var noga med etablering av<br />
gröngödsling <strong>och</strong> vall för att undvika att kvickrot<br />
<strong>och</strong> andra ogräs etablerar sig i glesa fläckar. Putsa<br />
gröngödslingarna när rotogräsen är i sitt känsliga<br />
stadium (kompensationspunkt), vilket kan kräva<br />
3–4 avslagningar per år. Åkertistel som har ett djupt<br />
rotsystem bekämpas bäst i täta vallar med upprepade<br />
avslagningar när tistelplantan har 8–10 blad,<br />
innan den går i blom. Åkermolken bör slås av när<br />
plantan har 5–7 blad.<br />
Kvickrot kan bekämpas med upprepade jordbearbetningar.<br />
Kör med skärande stubbearbetningsredskap<br />
<strong>och</strong> sönderdela kvickrotens utlöpare när nya<br />
skott har 3–4 blad. Avsluta med en väl utförd plöjning.<br />
På lätta <strong>och</strong> medeltunga jordar kan även<br />
Kvick-upp-harven användas på halvträda för att få<br />
snabbare effekt. Hindra kvickroten från att spridas<br />
från kanter <strong>och</strong> odlingshinder genom att göra extra<br />
jordbearbetningar utan att dra ut kvickrot i fältet.<br />
Bild 6. Upprepad harvning på våren kan locka upp många fröogräs<br />
<strong>och</strong> därigenom minska ogräsproblemen i <strong>grönsaksodling</strong>en.<br />
Mekanisk bearbetning <strong>och</strong> svartträda<br />
Bra växtföljd med putsade vallar är ofta inte tillräckligt<br />
utan det krävs ofta mekanisk bearbetning<br />
också mot både ettåriga <strong>och</strong> fleråriga ogräs. Det är<br />
dock viktigt att tänka på att intensiv bearbetning av<br />
jorden ökar mineraliseringen av kväve <strong>och</strong> därmed<br />
risken för utlakning. För att minska risken för<br />
kväve förluster bör man undvika helträda som innebär<br />
att jorden ligger obevuxen under vinterhalvåret.<br />
En kort försommarträda med mekanisk bearbetning<br />
kan användas före sena grönsakskulturer <strong>och</strong><br />
före sådd av gröngödsling i renbestånd (bild 6).<br />
Efter tidigt skördade grönsakskulturer kan man<br />
hinna bearbeta jorden flera gånger innan man sår en<br />
fånggröda eller höstsäd.
Hindra fröspridning<br />
Det är viktigt att hindra ogräs från att blomma <strong>och</strong><br />
fröa av sig. Några få ogräs kan snabbt öka jordens<br />
ogräsfröförråd <strong>och</strong> sedan orsaka problem under lång<br />
tid framöver. En planta av t.ex. svinmålla <strong>och</strong> baldersbrå<br />
kan sprida tusentals frön per planta (bild 7).<br />
<strong>Ogräs</strong>frön kan sedan gro successivt under många år.<br />
Svinmålla <strong>och</strong> åkersenap t.ex. kan ofta överleva mer<br />
än 10 år i åkermark. Andra långlivade arter som ofta<br />
överlever mer än 5 år i åkermark är lomme, penningört,<br />
viol, våtarv <strong>och</strong> plister. Arter vars frön ofta<br />
har kort livslängd i åkermark är olika gräsarter, korsört<br />
<strong>och</strong> maskros.<br />
Bild 7. Det är viktigt att inte låta ogräs blomma <strong>och</strong> sprida frön.<br />
En planta av baldersbrå kan sprida över 30 000 frön.<br />
Minska fröbanken i jorden<br />
Jordens förråd av ogräsfrön (fröbanken) innehåller<br />
ofta i storleksordningen 5 000–50 000 ogräsfrön per<br />
kvadratmeter. Mekanisk bearbetning är det snabbaste<br />
sättet att minska jordens förråd av ogräsfrön.<br />
Flitig jordbearbetning kan enligt uppgift minska jordens<br />
fröförråd med hälften på ett år.<br />
Om man har problem med åkersenap eller spillraps,<br />
som lätt kommer i groningsvila, bör man dock<br />
på hösten endast göra mycket ytliga harvningar, som<br />
stimulerar dessa frön att gro. Djupare bearbetning<br />
kan istället konservera ogräsen, vilket ger större<br />
ogräsproblem i framtiden hos dessa långlivade frön.<br />
För att ogräsfrö ska gro ställs flera krav:<br />
– moget frö (utan groningsvila)<br />
– rätt fuktighet<br />
– rätt temperatur / temperaturväxlingar<br />
– syretillförsel<br />
– ljus<br />
– mekanisk påverkan på fröskalet (alt. mikrobiell<br />
nedbrytning)<br />
Jordbearbetning stimulerar ogräsfrön att gro, men<br />
de flesta ogräsfrön som gror dör på väg upp innan de<br />
bildar livsdugliga plantor. Om jorden innehåller<br />
t.ex. 40 000 frön per m 2 <strong>och</strong> 15 % av dessa gror,<br />
innebär det att 6 000 ogräs gror per år. Om 5 % av de<br />
groende fröna bildar livsdugliga plantor innebär det<br />
ett ogräsbestånd på 300 ogräs per m 2 , vilket är<br />
ganska normalt i <strong>ekologisk</strong> odling.<br />
Intensiv bearbetning lockar fler ogräs att gro <strong>och</strong><br />
tömmer därför fröbanken snabbare. Om man låter<br />
ogräs fröa av sig ökar jordens förråd av ogräsfrön<br />
<strong>och</strong> ogräsproblemen ökar.<br />
Mörkerharvning<br />
Genom att utestänga ljuset vid jordbearbetning <strong>och</strong><br />
sådd kan man minska uppkomsten av vissa frogräs.<br />
Effekten beror på att många ogräsfrön behöver en<br />
kort ljusimpuls för att börja gro. Mörkerharvning<br />
ska göras minst en timme efter solnedgång <strong>och</strong><br />
minst en timme före soluppgång. Man behöver inte<br />
köra på natten utan man kan även bearbeta på dagen<br />
med redskapen omsorgsfullt övertäckta med ljustätt<br />
material. Mörkerharvning har gett varierande resultat<br />
med över 50 % minskad uppkomst i vissa försök<br />
men nästan ingen effekt alls i andra. Många faktorer<br />
påverkar resultatet. Mörkerharvning har ofta bra<br />
effekt på småfröiga arter, t.ex. svinmålla, våtarv,<br />
etter nässla, vitgröe <strong>och</strong> åkerviol.<br />
Odlingsteknik<br />
Noggrann såbäddsberedning <strong>och</strong> sådd<br />
Det är viktigt att jordbearbetning <strong>och</strong> sådd leder till<br />
en jämn markyta, för att få en jämn uppkomst <strong>och</strong><br />
för att flamning, radrensning <strong>och</strong> ogräsharvning<br />
skall fungera bra. Det är också viktigt med raka<br />
rader för att man ska kunna radrensa med precision<br />
nära raderna. Det kan vara en fördel att öka plant -<br />
antalet så att man har råd att förlora en del plantor<br />
vid flamning <strong>och</strong> ogräsharvning.<br />
Falsk såbädd <strong>och</strong> fördröjd sådd<br />
Falsk såbädd innebär en tidig harvning så fort det<br />
går att komma ut på fältet utan att orsaka strukturskador.<br />
Jorden får därefter ligga orörd några veckor<br />
så att ogräsfrön hinner gro. Därefter harvas fältet<br />
ytligt före sådd för att inte riva upp för många nya<br />
ogräsfrön. När man använder falsk såbädd bör<br />
mark ytan vara tilljämnad redan efter höstplöjning.<br />
För att undvika att stimulera nya ogräsfrön att gro<br />
kan man även låta jorden ligga orörd efter första<br />
harvningen <strong>och</strong> sedan så direkt, vilket då blir en typ<br />
av fördröjd sådd.<br />
Fördröjd sådd används ofta som en viktig del i<br />
strategin mot ogräs för att få upp så många ogräs<br />
som möjligt före grödans uppkomst <strong>och</strong> därigenom<br />
få en så långvarig effekt av flamningen som möjligt.<br />
Man gör i ordning såbädden i normal tid <strong>och</strong> väntar<br />
9
sedan med sådden någon eller några veckor, beroende<br />
på gröda, väder mm. Man kan sedan så direkt<br />
utan förnyad harvning. Undvik då att använda förplogar<br />
på såmaskinen för att inte locka nya ogräs att<br />
gro. Så inte för grunt när man avser att flamma ogräs<br />
före grödans uppkomst. Det är också viktigt med<br />
jämn frötäckning vid sådden så att grödan kommer<br />
upp jämnt.<br />
Fördröjd sådd med upprepade harvningar är ofta<br />
lämplig när man har sent sådda eller planterade kulturer.<br />
Harvningarna kan dock leda till en uttorkning<br />
av såbädden, vilket gör metoden mindre lämplig på<br />
styvare jordar <strong>och</strong> i försommartorra områden utan<br />
bevattning. Det finns andra situationer när man undviker<br />
fördröjd sådd, t.ex. i mellersta <strong>och</strong> norra<br />
Sverige där man har en kort odlingssäsong. Fördröjd<br />
sådd är inte heller lämplig när man odlar frölök som<br />
kräver tidig sådd.<br />
Det råder olika meningar om man vid fördröjd<br />
sådd ska harva före sådd eller så direkt. Många<br />
menar att harvningen är en billig åtgärd som försäkrar<br />
att man får ogräsfritt vid sådd. När man sår t.ex.<br />
palsternackor med lång groningstid hinner ändå en<br />
stor andel av ogräsen komma upp före grödan, vilket<br />
gör att flamning i alla fall ger bra resultat.<br />
Fördröjd sådd utan harvning före sådd bygger på<br />
att man sedan måste flamma före grödans uppkomst,<br />
annars är det bättre att harva för sådd så har<br />
man i alla fall fått bort en del ogräs. Om man på<br />
grund av dåligt väder inte kan flamma före grödans<br />
uppkomst får man mer ogräs än om man hade harvat<br />
före sådd.<br />
Det finns fördelar med att så direkt utan harvning<br />
när man sår grödor som kommer upp ganska snabbt,<br />
t.ex. rödbetor. Om man då inte harvar före sådd<br />
kommer ogräset upp snabbare än grödan <strong>och</strong> då ger<br />
flamningen bättre resultat.<br />
Om man inte harvar före sådd måste man med<br />
långsamgroende kulturer ibland flamma två gånger<br />
före grödans uppkomst för att inte ogräsen ska bli för<br />
stora. Det innebär högre kostnader <strong>och</strong> mer energi -<br />
åtgång, men många tar hellre den kostnaden om det<br />
kan leda till mindre handrensning längre fram.<br />
Bred eller smal såbill<br />
En del <strong>ekologisk</strong>a grönsaksodlare föredrar att så<br />
t.ex. morötter <strong>och</strong> lök i enkelrader med en smal<br />
såbill, för att kunna radhacka maskinellt närmare<br />
raden <strong>och</strong> därigenom få färre ogräs kvar att rensa för<br />
hand (bild 8). Många <strong>ekologisk</strong>a morotsodlare som<br />
prövat smal såbill går dock tillbaka till bred såbill,<br />
där fröerna sås i t.ex. trippelrader, d v s tre rader tätt<br />
tillsammans i ett 5–10 cm brett band (bild 9). Med<br />
bred såbill ökar skörden avsevärt <strong>och</strong> många menar<br />
att den ökade intäkten mer än väl betalar merkostnaden<br />
för handrensning.<br />
Bäddodling, drillar eller plan mark<br />
<strong>Ogräs</strong>bekämpningen kan underlättas om man odlar<br />
på upphöjda bäddar eller drillar. Man kan t.ex. odla<br />
10<br />
Bild 8. Några odlare föredrar enkelrader för att kunna radrensa<br />
mycket nära raden <strong>och</strong> därigenom minska antalet ogräs i<br />
raden som behöver handrensas. Bilden visar lökodling på<br />
Tångagård i Halland.<br />
Bild 9. De flesta större <strong>ekologisk</strong>a morotsodlare föredrar att<br />
odla morötter med bred såbill för att få högre avkastning. Den<br />
högre skörden betalar den ökade kostnaden för handrensning.<br />
Bilden visar trippelrader av morötter hos Widegren på<br />
Gotland.<br />
morötter på drill med samma radavstånd som till<br />
potatis (bild 10). Fördelar med att odla på upphöjda<br />
bäddar <strong>och</strong> drillar är att jorden blir torrare <strong>och</strong> varmare<br />
på ytan <strong>och</strong> matjordslagret blir djupare.<br />
<strong>Ogräs</strong>bekämpningen på bäddar underlättas genom<br />
att den torrare ytjorden ofta leder till att färre ogräs<br />
gror, <strong>och</strong> att den tillgängliga tiden för mekanisk<br />
radrensning ökar (bild 11). Det blir dock ofta svårare<br />
att komma riktigt nära raden med<br />
precisionsrad rensning när man odlar på drill. Det<br />
kan också behövas specialbyggda extra redskap för<br />
att komma åt ogräsen på sidorna på bäddarna.
Bild 10. När man odlar morötter på drillar med samma rad -<br />
avstånd som till potatis kan man använda potatismaskiner för<br />
mekanisk rensning <strong>och</strong> kupning. Bilden visar odling av morötter<br />
på drill hos Henry Karlström i Västmanland.<br />
Bild 11. När man odlar på upphöjda bäddar blir matjordslagret<br />
djupare <strong>och</strong> jorden torrare <strong>och</strong> varmare. Bilden visar bädd -<br />
odling av morötter på Mariannes farm.<br />
Bild 12. Genom att plantera ut grödan istället för att direktså,<br />
får grödan en snabb utveckling i fält <strong>och</strong> ogräsbekämpningen<br />
underlättas. Bilden visar planterad frölök, som är mycket vanligt<br />
i <strong>ekologisk</strong> odling i Danmark.<br />
Plantering i stället för direktsådd<br />
<strong>Ogräs</strong>problemen minskar betydligt om man planterar<br />
en gröda istället för att direktså den. En förkultiverad<br />
planta etablerar sig snabbt <strong>och</strong> konkurrerar<br />
bra med ogräsen. Planterade grödor som kål, lök <strong>och</strong><br />
majs tål mekanisk bearbetning i form av ogräsharvning<br />
<strong>och</strong> körning med skrappinnar redan 1–2 veckor<br />
efter plantering.<br />
<strong>Ogräs</strong>trycket minskar också om man hinner göra<br />
ett antal ytliga harvningar före planteringen. De<br />
flesta grödor som kan planteras, t.ex. kål <strong>och</strong> sallat,<br />
planteras som regel eftersom man även får jämnare<br />
utveckling <strong>och</strong> högre kvalitet. Det finns ett intresse<br />
att plantera frölök, men det har hittills hindrats av att<br />
plantkostnaden är för hög. I Danmark har plantlök<br />
blivit mycket populärt <strong>och</strong> där används både dansk<br />
<strong>och</strong> holländsk plantlök (bild 12).<br />
Direkta metoder<br />
Här följer en beskrivning av olika direkta metoder,<br />
med fokus på marktäckning, flamning, mekanisk<br />
ogräsbekämpning <strong>och</strong> handrensning.<br />
Marktäckning<br />
I storskalig <strong>ekologisk</strong> <strong>grönsaksodling</strong> är marktäckning<br />
med plast vanligt i t.ex. squash. Särskilt i mindre<br />
odlingar förekommer även marktäckning med grönmassa,<br />
t.ex. i selleri <strong>och</strong> vitkål. Beroende på täckmaterial<br />
kan marktäckning ha olika effekter på ogräs,<br />
växtnäring, marktemperatur <strong>och</strong> markfuktighet.<br />
Marktäckning med organiska<br />
täckmaterial<br />
När man använder organiska täckmaterial, som<br />
färsk grönmassa, måste jorden vara fri från rotogräs,<br />
eftersom de annars ofta gynnas av marktäckningen.<br />
Organiska material verkar ofta både fysikaliskt <strong>och</strong><br />
kemiskt. Marktäcket hindar ljuset från att nå marken<br />
<strong>och</strong> materialet är ofta i sig självt ett dåligt växtmedium.<br />
Från t.ex. raps- <strong>och</strong> råghalm frigörs dessutom<br />
naturligt växthämmande ämnen. Marktäckningen<br />
med organiska mate rial kan påverka jord strukturen<br />
positivt bl.a. genom ökad mikrobiologisk aktivitet.<br />
Organiska täckmaterial måste läggas på i jämna<br />
tjocka skikt (5–10 cm) <strong>och</strong> ofta fyllas på under<br />
säsongen för att ge tillräcklig ogräseffekt (bild 13).<br />
Vid tillförsel av grönmassa i stora mängder finns det<br />
risk för stora växt näringsförluster. Tjocka lager av<br />
organiska material medför också långsammare<br />
förändringar av marktempera turen än med barmark.<br />
Marktäckning med plast<br />
Marktäckning med plast har många praktiska fördelar.<br />
Plasten går att lägga ut maskinellt <strong>och</strong> den hindrar<br />
effektivt ogräs. Plasten ökar även jordtemperaturen<br />
vilket är en fördel när man odlar värmekrä-<br />
11
Bild 13. Marktäckning med färsk grönmassa måste läggas på i<br />
jämna tjocka skikt för att ge tillräcklig ogräseffekt.<br />
(Foto: Elisabeth Ögren).<br />
vande grödor som squash <strong>och</strong> pumpa. Plasten ger<br />
också rena <strong>och</strong> torra produkter. Marktäckning med<br />
plast förutsätter ofta droppbevattning under plasten.<br />
Man kan även täcka med svart fiberduk, som då bör<br />
vara relativt tjock <strong>och</strong> väga 50 g/m 2 eller mer för att<br />
ha tillräcklig ogräseffekt.<br />
Användning av polyetenplast är omdiskuterad i<br />
<strong>ekologisk</strong> odling, bland annat för att det medför<br />
avfallsproblem efter användning. Det är därför<br />
önskvärt att plasten efter användning kan energi -<br />
återvinnas genom avfallsförbränning i värmeverk.<br />
Det finns numera även nedbrytbar stärkelseplast<br />
(bild 14). På svenska marknaden finns t.ex. ett fabrikat<br />
som heter Bio-Agro (säljs via Olssons Frö), som<br />
består huvudsakligen av stärkelse från majs, vete<br />
<strong>och</strong> potatis. Plasten finns i två tjocklekar, 18 eller 30<br />
my. Nedbrytningen sker av mikrorganismer i marken.<br />
Den tunnare plasten ger enligt uppgift ogrässkydd<br />
under 6–12 veckor, men den tjockare håller<br />
Bild 14. Marktäckning med plast har god effekt på ogräs <strong>och</strong><br />
ökar marktemperaturen. Nedbrytbar stärkelseplast som på bilden<br />
börjar brytas ner efter några månader.<br />
12<br />
längre. Stärkelseplasten är 2–4 gånger dyrare än<br />
vanlig plast. Listpriset 2003 på nedbrytbar svart<br />
Bio-Agro plast är 1,50 kr/m 2 för tjockleken 18 my,<br />
<strong>och</strong> 2,50 kr/m 2 för 30 my. Vanlig polyetenplast kostar<br />
ca 0,60–1,00 kr/m 2 beroende på kvalitet <strong>och</strong><br />
mängd. Många odlare uppger ändå att de är nöjda<br />
med den nedbrytbara plasten eftersom det spar tid<br />
<strong>och</strong> pengar när man slipper samla upp <strong>och</strong> göra sig<br />
av med plasten på hösten. Dessutom känns det bättre<br />
att använda en biologiskt nedbrytbar plast.<br />
Läs mer om marktäckning i avsnittet Mark -<br />
täckning i <strong>grönsaksodling</strong> av Hansson & Schroeder<br />
(2003).<br />
Flamning<br />
Flamning före grödans uppkomst<br />
Flamning med gasollåga är en mycket vanlig metod<br />
i <strong>ekologisk</strong> odling för bekämpning av små ettåriga<br />
fröogräs före grödans uppkomst i morötter, palsternacka,<br />
lök <strong>och</strong> andra grödor med långsam groning.<br />
Flamning kan även användas i mer storfröiga kulturer,<br />
t.ex. rödbetor, men då hinner grödan ofta upp<br />
före ogräsen.<br />
En lyckad flamning kan ofta minska arbetstiden<br />
för handrensning med hälften, vilket kan spara<br />
arbetskostnader i storleksordningen 10 000 kr/ha<br />
(bild 15). Flamning är energikrävande <strong>och</strong> relativt<br />
dyr, jämfört med mekaniska metoder, men är ofta<br />
den bästa metoden för ogräsbekämpning före grödans<br />
uppkomst i <strong>ekologisk</strong> <strong>grönsaksodling</strong>.<br />
Flamningen har bara effekt på uppkomna ogräs.<br />
Det långsiktiga resultatet av flamningen beror därför<br />
på hur många ogräs som kommer upp före <strong>och</strong><br />
efter flamningen. Det är därför mycket viktigt att<br />
förbereda såbädden så att så många ogräs som möjligt<br />
kommer upp före grödan. Effekten av flamning<br />
är ofta bäst vid tidig sådd på kall jord då grödans<br />
uppkomsttid är lång <strong>och</strong> många ogräs hinner upp<br />
före grödan. Vid sen sådd blir tidsskillnaden mellan<br />
Bild 15. En lyckad flamning före grödans uppkomst kan ofta<br />
minska handrensningstiden med över hälften. Bilden visar en<br />
morotsodling där hela odlingen utom en rad blivit flammad.
grödans <strong>och</strong> ogräsens uppkomst mindre. Vid sen<br />
sådd är det därför ofta ingen idé att flamma när grödan<br />
kommer upp samtidigt med ogräsen.<br />
Tidpunkten för flamning är mycket avgörande för<br />
resultatet. Det gäller att vänta med flamningen till<br />
precis före grödans uppkomst för att så många ogräs<br />
som möjligt ska ha kommit upp. Varje dag man kan<br />
vänta med flamningen kan därför ha stor betydelse<br />
för resultatet. Många odlare använder högre utsädesmängd<br />
för att ha råd att flamma bort en del plantor<br />
om flamningen görs när grödan börja komma<br />
upp. Normalt skadas inte grödan om groddarna är<br />
under markytan, men det kan hända om jordstrukturen<br />
i såbädden är mycket grov att groddar som befinner<br />
sig i jordsprickor exponerade för flammorna kan<br />
skadas i bladkanterna.<br />
Flamning strax efter grödans uppkomst<br />
De flesta grönsaksgrödor tål inte flamning efter grödans<br />
uppkomst, men det finns några undantag. I<br />
direktsådd lök kan man vänta med flamningen tills<br />
löken är 1 centimeter hög <strong>och</strong> är i bygelstadiet. Den<br />
flammade spetsen vissnar ner men löken växer<br />
vidare utan att skörden minskar. I sättlök kan första<br />
flamningen göras när löken är ca 5 cm hög utan<br />
skördeminskning (bild 16). I sockermajs kan man<br />
flamma när bladen är ca 2 cm höga. Vid flamning<br />
efter grödans uppkomst är det extra viktigt att ogräsen<br />
är mycket små <strong>och</strong> att man inte flammar med<br />
högre värmedos än nödvändigt<br />
Selektiv flamning i växande gröda<br />
Vid selektiv flamning i raden i växande gröda<br />
utnyttjar man skillnaderna mellan grödan <strong>och</strong> ogräsens<br />
höjd <strong>och</strong> värmetolerans. Selektiv flamning i<br />
fodermajs <strong>och</strong> sojabönor var den huvudsakliga<br />
Bild 16. I sättlök kan man flamma i raden när löken är 5 cm<br />
hög. På bilden är ogräsen i hjärtbladstadiet, vilket är lämpligt<br />
stadium vid flamning.<br />
användningen av flamning i USA på 1960-talet.<br />
Lök <strong>och</strong> majs kan flammas selektivt med snedställda<br />
brännare så att flamman sveper in i raden<br />
från att grödan är ca 15 cm hög (bild 17). I purjolök<br />
kan man flamma i raden när purjoplantan är ca 8 mm<br />
i diameter. Den nedre delen av plantan tål en kort<br />
flamning medan små ogräs dör av samma behandling.<br />
De yttre bladen på majs <strong>och</strong> lök vissnar ofta<br />
efter flamningen men plantan växer vidare. Vid<br />
selektiv flamning är det mycket viktigt att anpassa<br />
inställning <strong>och</strong> värmedos för att få tillräcklig effekt<br />
på ogräsen utan att skada grödan.<br />
I sättlök kan hela ogräsbekämpningen klaras med<br />
en kombination av radrensning <strong>och</strong> upprepade flamningar.<br />
Men försök har visat att utvecklingen kan<br />
försenas <strong>och</strong> skörden kan minska 5–20% jämfört<br />
med om man rensar ogräsen i raden för hand.<br />
I dag används inte selektiv flamning mycket<br />
eftersom det finns bra <strong>och</strong> billiga mekaniska metoder<br />
för bearbetning i raden med t.ex. skrappinnar.<br />
Selektiv flamning i växande gröda kan dock vara<br />
användbar under fuktiga år då mekanisk ogräsbekämpning<br />
inte fungerar.<br />
Bild 17. Brännarinställning vid selektiv flamning i raden i lök.<br />
Verkningssätt av flamning på ogräs<br />
Flamning verkar genom att ovanjordiska växtdelar<br />
hettas upp till strax under 100 °C så att cellerna brister<br />
<strong>och</strong> vävnaden torkar ut. Man bränner således inte<br />
ogräsen, <strong>och</strong> det är missvisande att prata om ”ogräsbränning”.<br />
Flamning med gasollåga har bäst effekt på små<br />
ettåriga ogräs. Helst ska ogräsen bara vara i hjärtbladstadiet.<br />
Flamning har motsvarande ogräseffekt<br />
som en kontaktverkande kemisk bladherbicid, tex.<br />
Reglone. Vädret bör vara torrt, varmt <strong>och</strong> vindstilla.<br />
På vissa typer av mulljord finns risk för jordbrand,<br />
men det finns odlare som regelbundet flammar på<br />
mulljord (bild 18).<br />
<strong>Ogräs</strong>arternas känslighet varierar. Arter med<br />
tunna blad <strong>och</strong> exponerade tillväxtpunkter, t.ex.<br />
svinmålla <strong>och</strong> våtarv är mycket känsliga. Arter med<br />
rosettaktigt växtsätt <strong>och</strong> skyddade tillväxtpunkter,<br />
13
Bild 18. Man avråder ofta från flamning på mulljordar med<br />
tanke på brandrisken, men det finns odlare som rutinmässigt<br />
<strong>och</strong> framgångsrikt flammar på vissa typer av mulljordar. Bilden<br />
visar ett flammat morotsfält på mulljord hos Widegren på<br />
Gotland.<br />
t.ex. baldersbrå <strong>och</strong> vitgröe, är toleranta <strong>och</strong> kommer<br />
ofta tillbaka efter flamning, särskilt om ogräsen<br />
har utvecklat flera blad vid flamning (bild 19). Vid<br />
normal flamning över hela odlingsytan (bredflamning)<br />
används ofta gasoldoser på 40–60 kg/ha. Men<br />
dosen kan <strong>och</strong> bör varieras både beroende på ogräsflora,<br />
väderlek <strong>och</strong> typ av utrustning.<br />
Bränsle <strong>och</strong> gasolflaskor<br />
Utrustning för flamning använder normalt gasol<br />
som bränsle. Den gasol som används i Sverige<br />
består främst av propan, men innehåller också butan<br />
<strong>och</strong> mindre mängder andra kolföreningar. Gasol är<br />
ett rent bränsle. Vid fullständig förbränning bildas<br />
nästan uteslutande koldioxid <strong>och</strong> vattenånga.<br />
Gasol-propan har en kokpunkt på ca -43 °C. Vid<br />
normalt tryck <strong>och</strong> temperatur är gasolen i gasform,<br />
men omvandlas genom komprimering till vätska.<br />
Trycket i gasolflaskorna är vid +20 °C ca 8 bar (800<br />
kPa), men sjunker med temperaturen.<br />
Gasol säljs i gasflaskor i olika storlekar <strong>och</strong> priser.<br />
Vanliga P11-flaskor med 11 kg gasol är relativt<br />
billiga <strong>och</strong> lätta att få tag på <strong>och</strong> gasolen i dessa kostar<br />
20–30 kr/kg. Till handburna flammare är det värt<br />
att betala ett högre pris för lätta flaskor i kompositmaterial,<br />
t.ex. PK6.<br />
På större flammare kan flera P11-flaskor kopplas<br />
samman till ett flaskpaket. Till stora traktorburna<br />
flamaggregat kan man använda stora gasolpaket för<br />
vätskeuttag, t.ex. VP260, med 260 kg gasol (bild<br />
20), vilket ger lägre pris (ca 9 kr/kg) <strong>och</strong> enklare<br />
hantering än med många småflaskor.<br />
14<br />
<strong>Ogräs</strong> kan delas in i fyra grupper när det gäller<br />
känslighet mot flamning:<br />
1. Mycket känsliga arter, med tunna blad <strong>och</strong><br />
oskyddade tillväxtpunkter, t.ex. svinmålla,<br />
våtarv, etternässla <strong>och</strong> jordrök. Dessa ogräs<br />
kan bekämpas fullständigt när de har 1–4 örtblad<br />
med en gasoldos på 20–50 kg/ha (avser<br />
bredflamning).<br />
2. Medelkänsliga arter, med tjockare blad än de<br />
i grupp 1, t.ex. korsört, åkerpilört <strong>och</strong> arter<br />
med skyddade tillväxtpunkter, t.ex. trampört.<br />
Dessa ogräs kan också bekämpas fullständigt<br />
med en behandling, men med högre doser än<br />
de i Grupp 1. Korsört med 1–2 örtblad kan t.ex.<br />
bekämpas fullständigt med 30 kg/ha, men större<br />
plantor kräver avsevärt högre doser.<br />
3. Toleranta arter, med skyddade tillväxtpunkter,<br />
t.ex. lomme <strong>och</strong> gatkamomill kan endast<br />
bekämpas fullständigt i tidiga stadier. Dessa<br />
arter har ett rosettaktigt växtsätt <strong>och</strong> i senare<br />
stadier mycket väl skyddade tillväxtpunkter.<br />
Lomme kan i 2–4 bladstadiet bekämpas fullständigt<br />
med 35–50 kg/ha, medan gatkamomill<br />
i samma stadium kan behöva 100 kg/ha<br />
för att alla plantor ska dö. I senare stadier (mer<br />
än 5 blad) kan de inte bekämpas fullständigt<br />
med en behandling, inte ens vid mycket höga<br />
doser, utan återväxer efter behandling.<br />
4. Mycket toleranta arter, t.ex. vitgröe, <strong>och</strong><br />
andra gräsarter, med skyddade tillväxtpunkter,<br />
kan inte bekämpas fullständigt med en flamning<br />
oavsett tidpunkt <strong>och</strong> dos. Detsamma gäller<br />
fleråriga rotogräs, som överhuvudtaget inte<br />
ska bekämpas med flamning.<br />
Bild 19. <strong>Ogräs</strong>arter med tunna blad <strong>och</strong> upprätt växtsätt är lättbekämpade<br />
medan arter med rosettaktigt växtsätt <strong>och</strong> skyddade<br />
tillväxtpunkter är toleranta. Bilden visar en flammad mark -<br />
yta till vänster, där alla ogräs av svinmålla <strong>och</strong> ette r nässla är<br />
döda medan de flesta plantor av gatkamomill <strong>och</strong> lomme, som<br />
vissnade ner efter flamning men som nu en vecka senare kommer<br />
tillbaka. Till höger är ogräsen obehandlade.
Bild. 20. Till stora flamaggregat är det en fördel med stora<br />
gasolpaket som ger lägre pris <strong>och</strong> enklare hantering. Bilden<br />
visar ett flamaggregat från JTI för bredflamning med gasol -<br />
paket VP260 för vätskeuttag.<br />
Gasoluttag <strong>och</strong> brännare<br />
Gasol förvaras i flaskorna i vätskefas men förbränns<br />
i gasfas. Gasolen förångas antingen i gasflaskan<br />
efterhand som man tömmer flaskan eller tas ur flaskan<br />
i vätskefas. När gasolen tas ur flaskan i vätskefas<br />
förångas den före förbränning antingen i en förångningskammare<br />
i en vätskebrännare eller i en<br />
separat förångare. Olika flaskor används för gas<strong>och</strong><br />
vätskeuttag.<br />
När man använder vanliga gasolbrännare förångas<br />
gasolen i flaskan, vilket leder till en avkylning av<br />
flaskan vid stora gasoluttag, över ca 1 kg/h. Vid<br />
stora gasuttag, som man alltid har vid yrkesmässig<br />
flamning, blir avkylningen av gasolen så stor att det<br />
först bildas kondens på flaskan, <strong>och</strong> sedan rimfrost.<br />
Detta leder till att trycket i flaskan minskar, lågan<br />
blir ostabil <strong>och</strong> slocknar till sist. Det innebär alltså<br />
inte nödvändigtvis att gasolen är slut utan att gasol -<br />
uttaget är för stort. Om flaskan får tina kan man åter<br />
få ut gas ur flaskan.<br />
För att kunna flamma längre stunder bör man<br />
således antingen byta flaskor kontinuerligt eller<br />
koppla samman flera flaskor, så att gasoluttaget inte<br />
blir större än ca 2 kg/h per flaska. Man kan även ställa<br />
flaskorna i ett uppvärmt vattenbad för att undvika<br />
isbildning på flaskorna.<br />
Fördelen med gasuttag <strong>och</strong> gasfasbrännare är att<br />
både flaskor <strong>och</strong> brännare är enkla <strong>och</strong> lätt tillgängliga.<br />
Utrustningen är relativt enkel att använda <strong>och</strong><br />
det är lätt att reglera flamman.<br />
Fördelen med vätskeuttag är att man kan ta ut<br />
stora mängder gasol utan att få problem med isbildning<br />
på flaskorna. Vätskebrännare upplevs dock av<br />
en del användare som osäkrare. Om det blir läckage<br />
på en ledning med gasolvätska kan allvarliga olyckor<br />
inträffa.<br />
Handburna flammare<br />
Det är viktigt att ha kraftiga vindstabila gasbrännare<br />
för att få tillräcklig effekt <strong>och</strong> kapacitet.<br />
Det finns några handbrännare lämpliga för yrkesbruk<br />
t.ex. Thermec T100 från Svea Redskap<br />
(www.svearedskap.nu). Det finns också ogräsbrännare<br />
från Air Liquide (www.gasol.nu). Det är viktigt<br />
att välja brännare för yrkesbruk med gasförbrukning<br />
på 2–4 kg/h vid 2 bar för att få tillräcklig ogräseffekt<br />
vid normal gånghastighet.<br />
Det finska företaget Elomestari tillverkar en hjulburen<br />
flammare (bild 21) som kan vara lämplig i<br />
odlingar som blivit för stora för handburna flammare<br />
(www.elomestari.fi).<br />
Bild 21. Hjulburet redskap för selektiv flamning från Elomestari<br />
i Finland. (Foto: Petri Leinonen).<br />
Traktorburna flammare<br />
Idag finns bara några enstaka fabrikat av större<br />
flammare tillgängliga på den svenska marknaden<br />
<strong>och</strong> dessa är relativt dyra. Det gör att många använder<br />
äldre delvis hemmabyggda redskap, tyvärr ofta<br />
med säkerhetsmässiga brister. Man bör alltid använda<br />
utvecklade <strong>och</strong> säkra modeller av flammare.<br />
Traktorburna flammare bör ha en gasförbrukning<br />
på ca 30 kg/h per meter arbetsbredd vid bredflamning<br />
för att man ska få tillräcklig ogräseffekt vid en<br />
körhastighet på 5–6 km/h.<br />
Ett traktorburet flammaggregat bör ha flammorna<br />
övertäckta med en kåpa som skyddar mot vind <strong>och</strong><br />
som bevarar flammornas värme nära marken.<br />
Envo-Dan bredflammare är avsedd för bredflamning<br />
på stora ytor (bild 22). Modellen ED 7000 finns<br />
med arbetsbredder från 1,4 till 4,5 meter. Maskinen<br />
har elektronisk tändning <strong>och</strong> övervakning av gasolanläggningen.<br />
Den levereras med plats för gasolpaket<br />
VP260 för vätskeuttag. Gasolen förångas i en<br />
förångningskammare i vätskefasbrännare. Gasol -<br />
förbrukningen uppges till 60–80 kg/ha. Kör -<br />
15
Bild 22. Envo-Dan flamaggregat för bredflamning på stora<br />
odlingar. Redskapet har gasoluttag i vätskefas från liggande<br />
gasolflaskor <strong>och</strong> förbränning i vätskefasbrännare.<br />
Bild 23. Thermec B bandflammare med gasolflaskor i uppvärmt<br />
vattenbad.<br />
Bild 24. Genom att bandflamma med en brännare per rad,<br />
men med en kåpa över alla brännarna spar man gasol jämfört<br />
med bredflamning. Bilden visar en prototyp som utvecklades<br />
av JTI <strong>och</strong> Danisco Sugar.<br />
16<br />
hastigheten uppges vara 5–8 km/h, <strong>och</strong> varierar<br />
beroende på väder <strong>och</strong> ogräsens utveckling. Priset<br />
2003 är ca 112 000 kr för ett redskap med 1,6 m<br />
arbetsbredd, <strong>och</strong> 156 000 kr för 3,2 m arbetsbredd.<br />
Bland begagnade flamaggregat på marknaden<br />
finns olika flamaggregat för ogräsbekämpning <strong>och</strong><br />
blastdödning, som tidigare byggdes av JTI <strong>och</strong> f.d.<br />
Primus,. På dessa redskap tas gasolen ur flaskorna i<br />
vätskefas <strong>och</strong> förångas i en särskild förångare som<br />
tar värme från traktorns kylare. Gasen förbränns<br />
sedan i gasfasbrännare.<br />
Det finns också begagnade svenska flamaggregat<br />
av fabrikatet Thermec, för bandflamning med gasfasbrännare<br />
(bild 23). Man använder vanliga P11gasolflaskor<br />
<strong>och</strong> flaskorna står i vattenbad för att<br />
undvika isbildning på flaskorna.<br />
Bredflamning eller bandflamning<br />
Eftersom flamningen är relativt energikrävande är<br />
det bra ur resurssynpunkt att använda bandflamning,<br />
dvs. endast flamma ett smalt band över raden.<br />
Gasolmängden kan därigenom minska till under<br />
hälften av vad som behövs vid bredflamning av hela<br />
fältet.<br />
Vid flamning med handbrännare flammar man<br />
normalt bara över själva såraden. På traktorburna<br />
aggregat föredrar många att bredflamma av flera<br />
orsaker. Redskapsuppbyggnaden blir enklare vid<br />
bredflamning när man har en gemensam kåpa över<br />
hela arbetsbredden. Man behöver då också bara en<br />
tändningsanordning <strong>och</strong> en flamvakt. Merkostnaden<br />
för att flamma hela ytan är relativt liten. Vid bredflamning<br />
får man också effekt på ogräsen mellan<br />
raderna, vilket gör att man kan vänta något med den<br />
första radrensningen som kan vara besvärlig när<br />
grödan är liten <strong>och</strong> jorden ofta fuktig. En bra kompromiss<br />
kan vara att bandflamma med en brännare<br />
per rad men ändå ha en gemensam kåpa över alla<br />
brännarna (bild 24).<br />
Gasoldos <strong>och</strong> kapacitet<br />
Gasoldosen hos ett flamaggregat regleras främst<br />
med körhastigheten. Gastrycket har också viss betydelse<br />
men gastrycket kan ofta bara ändras inom ett<br />
begränsat intervall.<br />
Man kan avgöra rätt dos genom att titta <strong>och</strong> klämma<br />
på ogräsen direkt efter flamning. Man ska inte<br />
bränna ogräsen tills de blir svarta utan bara hetta upp<br />
dem så mycket att bladen förlorar sin spänst <strong>och</strong> blir<br />
mörkare gröna. Om man klämmer på ett behandlat<br />
blad ska det bildas ett mörkgrönt blött märke som<br />
visar att cellerna i bladen är förstörda. Man lär sig<br />
sedan av erfarenhet att anpassa dosen till utrustning,<br />
väderlek, ogräsflora <strong>och</strong> ogräsens storlek.<br />
Lämplig körhastigheten beror i stor utsträckning<br />
på vilken gasförbrukning utrustningen har.<br />
Vid normal flamning av små ogräs kan man sikta<br />
på en gasoldos på 50–60 kg/ha vid bredflamning.<br />
Vid gynnsamma förhållanden kan gasoldosen sänkas.<br />
En bra utrustning med kåpa över flammorna
ehöver mindre gasol per hektar än med öppna<br />
flammor.<br />
För att få ett enhetligt mått kan man mäta gasförbrukning<br />
på ett flamaggregat i kg/h per meter arbetsbredd.<br />
Ett kraftfullt redskap för bredflamning med 3<br />
meters arbetsbredd <strong>och</strong> en gasolförbrukning på 90<br />
kg/h har således en förbrukning på 30 kg/h per meter<br />
arbetsbredd. Gasolförbrukningen per hektar kan då<br />
enkelt beräknas genom att multiplicera detta värde<br />
med 10 <strong>och</strong> dela med körhastigheten i km/h. Om man<br />
kör ett sådant redskap i 6 km/h blir således gasolförbrukningen<br />
i det här fallet 30x10/6=50 kg/ha.<br />
Om en utrustning har lägre gasolförbrukningen,<br />
t.ex. 15 kg/h per meter arbetsbredd, måste körhastigheten<br />
sänkas till 3 km/h för att få samma gasoldos,<br />
50 kg/ha.<br />
Radrensning – mekanisk<br />
bearbetning mellan raderna<br />
En bra mekanisk radrensare är kanske det viktigaste<br />
ogräsredskapet för en <strong>ekologisk</strong> grönsaksodlare.<br />
Strategi för radrensning<br />
Det är viktigt att köra tidigt <strong>och</strong> tillräckligt ofta med<br />
radrensaren <strong>och</strong> aldrig låta ogräsen ta överhand. De<br />
tidiga radrensningarna kan också vara viktiga för att<br />
luckra jorden <strong>och</strong> stimulera mineraliseringen av<br />
kväve i jorden.<br />
Den första radrensningen bör göras så fort grödan<br />
är så stor att man kan följa raderna. Målet är att rensa<br />
så nära raden som möjligt utan att skada grödan. Låt<br />
den första radrensning ta den tid som behövs, det<br />
spar man in mångfalt längre fram!<br />
När man sår i enkelrader kan man med en bra<br />
radrensare lämna endast ett 5 cm brett obearbetat<br />
band i raden. När man sår med bred såbill brukar<br />
man dock inte kunna lämna smalare band än 10–12<br />
cm. För att kunna radrensa mycket nära raden måste<br />
sådden utföras med precision i raka rader <strong>och</strong> med<br />
exakta radavstånd. Det krävs också att man har en<br />
bra <strong>och</strong> väl justerad radrensare med lämpliga plantskydd,<br />
t.ex. rullskär, för att kunna radrensa mycket<br />
nära utan att skada grödan. Styrning av radrensaren<br />
måste också vara exakt, vilket kan uppnås genom att<br />
en extra person precisionsstyr radrensaren eller att<br />
radrensaren monteras på en redskapsbärare (bild<br />
25). Det finns också optiska styrsystem som kan<br />
vara lönsamma i t.ex. större sockerbetsodlingar.<br />
Den första handrensningen bör göras relativt<br />
snart efter den första radrensningen. Det är sedan<br />
viktigt att aldrig låta nya ogräs ta överhand. Man bör<br />
därför planera för att köra en gång i veckan med<br />
radrensare eller ogräsharv tills raderna sluter sig.<br />
Det kan vara motiverat att radrensa även om nytt<br />
ogräs är mycket litet eller om det bara finns vita<br />
ogräsgroddar på väg upp i jorden. Annars kan lätt en<br />
period med regnväder göra det omöjligt att köra igen<br />
förrän ogräsen hunnit bli för stora.<br />
Bild 25. Det är lättare att utföra radrensningen tillräckligt ofta<br />
<strong>och</strong> i rätt tid när radrensaren alltid är kopplad på en redskapsbärare<br />
<strong>och</strong> det bara behövs en person för att köra.<br />
Chanserna ökar att man hinner utföra radrensningen<br />
tillräckligt ofta <strong>och</strong> i rätt tid om radrensaren<br />
står färdigkopplad på en redskapsbärare <strong>och</strong> det<br />
bara behövs en person för att utföra arbetet.<br />
Radrensare med gåsfotskär <strong>och</strong> liknande<br />
arbetsorgan<br />
De vanligaste radrensarna har gåsfotskär som<br />
arbetsorgan. Det finns även varianter med L-knivar<br />
<strong>och</strong> stjärnhjul som man kan komplettera med.<br />
Gåsfotskär har bra effekt även på kvickrot <strong>och</strong> på<br />
rötter från förfrukten.<br />
Det finns flera fabrikat av radrensare som<br />
beskrivs i en sammanställning av Hansson (2002).<br />
En bra radrensare för <strong>ekologisk</strong> odling ska ha manuell<br />
styrning om man inte kan montera den på en redskapsbärare<br />
eller har någon form av automatisk<br />
styrning.<br />
För att kunna komma nära raderna bör man kunna<br />
montera rullskär <strong>och</strong> skrappinnar på radrensaren.<br />
Det är också bra om man enkelt kan justera djup -<br />
inställning med en vev på varje parallellogram.<br />
Inställningen av radrensaren har ofta större betydelse<br />
än val av fabrikat.<br />
Det är viktigt med bra plantskydd för att kunna<br />
radrensa tidigt nära raden. Det finns rullskär (bild<br />
26), tandade skyddstallrikar <strong>och</strong> skyddsplåtar, som<br />
fungerar olika bra på olika jordar. Om man endast<br />
Bild 26. Med rullskär på radrensaren kan man komma mycket<br />
nära raden. Efterharv på radrensaren förbättrar ogräseffekten<br />
mellan raderna.<br />
17
använder små rullskär, kan de ge dåligt skydd vid<br />
högre körhastigheter. Man kan då behöva montera<br />
rullskär framför skyddsplåtar. På steniga jordar fungerar<br />
tandade skyddstallrikar bättre än plåtar. Man<br />
kan även använda L-formade vinkelskär som alternativ<br />
till gåsfotskär <strong>och</strong> plantskydd.<br />
Radrensaren kan med fördel utrustas med efterharv<br />
för att förbättra effekten mellan raderna (bild<br />
26). Det är särskilt viktigt under regniga år då<br />
radrensningen inte kan utföras i rätt tid.<br />
Skrappinnar bearbetar nära <strong>och</strong> i raden<br />
Skrappinnar som monteras på en radrensare gör det<br />
möjligt att bearbeta ogräs mycket nära <strong>och</strong> i plantraden<br />
(bild 27). Metoden bygger på att grödan är etablerad<br />
<strong>och</strong> välrotad <strong>och</strong> att ogräsen är små.<br />
Skrappinnar är i princip vinklade efterharvspinnar<br />
som arbetar strax under markytan. Pinnarna fjädrar<br />
<strong>och</strong> kan ställas in på olika avstånd. Vid tidig körning<br />
i direktsådda kulturer, t.ex. lök rekommenderas att<br />
pinnarna har ett avstånd på ca 5 cm. Vid senare körningar<br />
när t.ex. betor har 4–6 blad kan skrappinnarna<br />
ställas ihop helt. I t.ex. plantlök <strong>och</strong> i potatis<br />
kan man sätta ihop skrappinnarna helt redan vid första<br />
körningen.<br />
Bild 27. Skrappinnar är enkla <strong>och</strong> billiga tillbehör till radrensare<br />
som kan ge god effekt mot ogräs nära <strong>och</strong> i raderna.<br />
Skrappinnar är billiga <strong>och</strong> robusta redskap som<br />
rätt inställda kan ha mycket god effekt mot ogräs i<br />
raden. Försök i sockerbetor har visat att radrensning<br />
med skrappinnar har lika god effekt mot ogräs i<br />
raderna som ogräsharvning med långfingerharv,<br />
men skrappinnarna gav mindre skador <strong>och</strong> högre<br />
skörd än ogräsharvning.<br />
Fingerhjul <strong>och</strong> andra redskap för<br />
bearbetning i raden<br />
Det finns även andra tillbehör till radrensare för<br />
mekanisk bearbetning i raderna. Roterande fingerhjul<br />
finns i några olika utföranden <strong>och</strong> har provats i<br />
bl.a. sockerbetor i Sverige. Fingerhjulen är dyra, ca<br />
5 000 kr per rad, <strong>och</strong> tidigare försök i Sverige har<br />
18<br />
inte visat några fördelar framför skrappinnar. Nyare<br />
typer av fingerhjul från Nederländerna har dock gett<br />
bättre resultat.<br />
Rullhacka<br />
Det finns särskilda radrensare med stjärnhjul eller<br />
rullstjärnor som arbetsorgan istället för gåsfotsskär<br />
(bild 28). Dessa markdrivna stjärnhjul drar upp<br />
ogräs <strong>och</strong> luckrar jorden. Stjärnhjulen kan ställas så<br />
att de kupar eller för jord från raden. Rullhackor har<br />
mycket hög körhastighet. De används i potatis, jordgubbar<br />
<strong>och</strong> majs. I potatis kan de kompletteras med<br />
renspinnar som bearbetar ogräs i raden.<br />
Bild 28. Radrensare med stjärnhjul, s k rullhackor, gör ett bra<br />
arbete i potatis <strong>och</strong> jordgubbsodling. (Foto RJ-maskiner)<br />
Borstmaskin med tallriksborstar<br />
Som alternativ till traditionella radrensare finns<br />
borstmaskiner. En borstmaskin med hydrauliskt drivna<br />
tallriksborstar på vertikal axel (Thermec), tillverkades<br />
tidigare av Svensk Ekologimaskin<br />
(www.ekologimaskin.se), men finns nu endast som<br />
begagnad (bild 29). Thermec borstmaskin har god<br />
Bild 29. Borstmaskinen Thermec har god effekt mot ogräs <strong>och</strong><br />
kan arbeta mycket nära raden, men den är dyrare <strong>och</strong> har<br />
lägre körhastighet än en vanlig radrensare.
effekt mot ogräs <strong>och</strong> kan arbeta mycket nära <strong>och</strong> i<br />
raden. Borstarna kan arbeta i båda riktningarna, så att<br />
man vid första körningen kan borsta jord från<br />
raderna. Vid andra körningen ändras rotationsriktningen<br />
så att borstarna kupar in jord i raderna. Borst -<br />
maskinen har fördelar framför gåsfotskär vid fuktiga<br />
förhållanden <strong>och</strong> när det finns mycket <strong>och</strong> stora<br />
ogräs. Borstmaskinen är betydligt dyrare än en vanlig<br />
radrensare. Borst maskinen kräver också mer inställning<br />
<strong>och</strong> har lägre körhastighet än en radrensare.<br />
Borstmaskin med horisontell axel<br />
Det finns även en annan kraftuttagsdriven borstmaskin,<br />
Bärtschi-FOBRO från Schweiz, som används<br />
av flera grönsaksodlare (bild 30). Den har borstarna<br />
monterade på en stel genomgående horisontell axel,<br />
<strong>och</strong> är avsedd för att bearbeta ogräs mellan raderna.<br />
Grödan skyddas med tunnlar som finns i olika bredder.<br />
<strong>Ogräs</strong>effekten är mycket god även under fuktiga<br />
förhållanden <strong>och</strong> på relativt stora ogräs.<br />
Radborsten kan användas även på steniga jordar.<br />
Den stela axeln gör att markföljsamheten inte är lika<br />
bra som på en radrensare med individuellt upphängda<br />
rensorgan. Om jorden är torr kan borstarna ge<br />
problem med damm. Några odlare har uppnått en<br />
viss ogräseffekt i raden genom att lyfta upp eller ta<br />
bort skyddstunnlarna <strong>och</strong> därigenom kunnat täcka<br />
små ogräs i raderna med jord. Bärtschi-FOBROs<br />
radborste kan på begäran tas hem av RJ-maskiner.<br />
Bild 30. Radborsten från Bärtschi-Fobro har god effekt mot<br />
ogräs mellan raderna även under något fuktiga förhållanden.<br />
Kupare<br />
Kupning används främst i potatisodling (bild 31),<br />
men många kupar även i morötter <strong>och</strong> kål. Man<br />
kupar både för att få ogräseffekt <strong>och</strong> högre kvalitet<br />
på produkten. Kupningen skyddar mot grönfärgning<br />
i potatis. Kupningen verkar genom att täcka över<br />
ogräsen med jord. Effekten är därför bäst i ogräsens<br />
hjärtbladstadium.<br />
Bild 31. Kupning med kuptallrikar kan ge god ogräseffekt i<br />
potatis. (Foto: RJ-Maskiner)<br />
Kupning görs med särskilda kupaggregat med<br />
kupplogar eller kuptallrikar. Många kupaggregat<br />
kan utrustas med harvpinnar för att få bättre ogräseffekt<br />
på sidorna <strong>och</strong> på toppen av kammen. Man<br />
kan även få en viss kupningseffekt med en vanlig<br />
radrensare med gåsfotsskär om man kör fort, vilket<br />
kan ge en god ogräseffekt om den utförs i rätt tid när<br />
ogräsen är små. För att få varaktig effekt mot ogräsen<br />
kombineras ofta kupning med nerdragning av<br />
kupan med ogräsharv.<br />
Radfräs<br />
Radfräsen drivs via kraftuttaget <strong>och</strong> har ofta roterande<br />
L-knivar. Radfräsen ger en mycket intensivare<br />
bearbetning av ogräs <strong>och</strong> jord än en vanlig radrensare<br />
<strong>och</strong> kan därför klara större ogräs. Radfräsen<br />
används ofta i jordgubbsodling mot ogräs <strong>och</strong> jordgubbsrevor<br />
(bild 32). Radfräs används också mot<br />
ogräs i t.ex. morotsodling på mulljordar, där vanlig<br />
Bild 32. Radfräsen fungerar bra i jordgubbsodling mot ogräs<br />
<strong>och</strong> jordgubbsrevor.<br />
19
adrensare inte fungerar bra. Fräsen fungerar bäst på<br />
lätta stenfria jordar <strong>och</strong> bör inte användas på struktursvaga<br />
jordar. Radfräsar är relativt dyra, har låg<br />
körhastighet <strong>och</strong> kräver relativt mycket underhåll.<br />
<strong>Ogräs</strong>harvning<br />
<strong>Ogräs</strong>harvning används främst i stråsäd, ärter,<br />
bönor, sockerbetor, majs, potatis <strong>och</strong> jordgubbar<br />
men kan användas med försiktighet även i <strong>grönsaksodling</strong>.<br />
Verkningssätt av ogräsharvning<br />
<strong>Ogräs</strong>harvningen verkar genom att riva upp <strong>och</strong><br />
täcka över ogräs med jord. <strong>Ogräs</strong>effekten är bäst när<br />
ogräsen är mycket små, i groddstadiet eller i hjärtbladstadiet.<br />
Småfröiga arter, tex. åkerviol, våtarv<br />
<strong>och</strong> baldersbrå är känsligare än storfröigare arter<br />
som pilört, dån, penningört, snärjmåra <strong>och</strong> åkerbinda.<br />
<strong>Ogräs</strong>harvning ger bäst resultat vid torrt <strong>och</strong><br />
soligt väder, <strong>och</strong> det bör vara torrt även några dagar<br />
efter harvningen. Det kan vara bättre att harva när<br />
vädret är lite fuktigt <strong>och</strong> sedan återkomma efter en<br />
vecka än att vänta <strong>och</strong> riskera att ogräsen blir för<br />
stora.<br />
På lätta jordar får man ofta god effekt av ogräsharvning.<br />
På fukthållande mulljordar kan det vara<br />
svårt att få god ogräseffekt eftersom harvningen<br />
lockar nya frön att gro <strong>och</strong> harvade ogräs kan växa<br />
fast igen.<br />
<strong>Ogräs</strong>harvning före grödans uppkomst –<br />
blindharvning<br />
<strong>Ogräs</strong>harvning efter sådd, men före grödans uppkomst,<br />
s.k. blindharvning, rekommenderas främst i<br />
stråsäd, trindsäd, sockerbetor <strong>och</strong> andra storfröiga<br />
växtslag.<br />
Blindharvningen dödar både groende <strong>och</strong> uppkomna<br />
ogräsplantor <strong>och</strong> ger grödan ett försprång<br />
framför de nya ogräsplantorna. Det innebär att man<br />
ofta kan senarelägga ogräsharvningen efter grödans<br />
uppkomst <strong>och</strong> därigenom slippa ogräsharva när grödan<br />
är som känsligast.<br />
Blindharvning måste göras ytligare än sådjupet,<br />
vilket är svårt att klara i småfröiga kulturer. I ärter<br />
<strong>och</strong> åkerbönor, som har mycket stora frön, rekommenderas<br />
minst 6 cm sådjup när man ska ogräsharva.<br />
I <strong>ekologisk</strong>a sockerbetor, som har ett relativt<br />
stort frö, rekommenderas sådd på 3 cm djup <strong>och</strong><br />
blindharvning ner till 2 cm. I sockerbetor bör man<br />
enligt gamla erfarenheter blindharva mellan fem<br />
<strong>och</strong> nio dagar efter sådd, beroende på väderlek <strong>och</strong><br />
temperatur. Man bör inte blindharva senare än när<br />
betgrodden är 0,5–1 cm, vilket brukar vara ca en dag<br />
tidigare än man normalt skulle flamma.<br />
Om man har problem med arter med tidig <strong>och</strong><br />
snabb groning, t.ex. åkersenap, pilört <strong>och</strong> dån ska<br />
20<br />
blindharvningen göras mycket tidigt, redan före<br />
ogräsens uppkomst när groddarna är i ”trådstadiet”.<br />
Blindharvningen har ofta sämre effekt än flamning<br />
<strong>och</strong> dessutom kan blindharvningen vissa år<br />
locka nya ogräsfrön att gro. Därför föredrar de flesta<br />
grönsaksodlare att flamma ogräsen före grödans<br />
uppkomst.<br />
<strong>Ogräs</strong>harvning efter grödans uppkomst<br />
Många robusta grödor, t.ex. sättlök, plantlök, kål,<br />
bönor <strong>och</strong> betor kan ogräsharvas efter grödans uppkomst.<br />
Harvintensiteten måste anpassas noga till<br />
grödans <strong>och</strong> ogräsens utvecklingsstadium. <strong>Ogräs</strong> -<br />
harvning i växande gröda påverkar alltid även grödan<br />
<strong>och</strong> vid tidig harvning kan plantbortfallet bli<br />
stort.<br />
Grödan är generellt som känsligast efter uppkomst<br />
när den har tömt fröet på reservnäring.<br />
Stråsäd är känsligast för ogräsharvning när grödan<br />
har 1–2 blad. Grönsaker är generellt mycket känsliga<br />
för mekanisk bearbetning från strax före uppkomst<br />
tills grödan har 2–4 blad. Ärter <strong>och</strong> bönor kan<br />
brytas om de harvas tidigt. När man harvar i grödans<br />
tidiga utvecklingsstadier måste man harva försiktigt<br />
med låg hastighet. Det handlar om att finna en<br />
balans där man får tillräcklig effekt på ogräset med<br />
minsta möjliga skada på grödan.<br />
Norska försök i dill odlad på lättlera visade att<br />
man kunde ogräsharva framgångsrikt redan när dillen<br />
hade 2 örtblad med endast 4% plantbortfall <strong>och</strong><br />
8 % lägre skörd jämfört med om dillen handrensades<br />
istället. Vid ogräsharvningen användes samma<br />
långfingerharv (Rabewerk), hastighet (5 km/h) <strong>och</strong><br />
djupinställning (ca 3 cm) som till stråsäd. <strong>Ogräs</strong> -<br />
harvningen mer än halverade handrensningstiden<br />
jämfört med utan ogräsharvning (Sandkvist, 1998).<br />
Planterad frölök kan ogräsharvas redan 1–2 veckor<br />
efter plantering när löken har rotat sig. En sådan<br />
ogräsharvning har i svenska försök minskat antalet<br />
ogräs med 10–40 % utan att skada löken (Ascard &<br />
Fogelberg, 2002). Många odlare ogräsharvar rutinmässigt<br />
i sättlök efter uppkomst (bild 33).<br />
Bild 33. <strong>Ogräs</strong>harvning efter grödans uppkomst kan användas<br />
i flera grönsaksgrödor. t.ex. sättlök.
<strong>Ogräs</strong>harvar<br />
Det finns flera fabrikat av ogräsharvar. I en sammanställning<br />
av Albertsson Juhlin (2000) beskrivs 12<br />
fabrikat av ogräsharvar med arbetsbredder mellan 2<br />
<strong>och</strong> 24 meter.<br />
För att en ogräsharv ska kunna riva upp <strong>och</strong> täcka<br />
ogräsen utan att skada grödan för mycket är det viktigt<br />
att harven har en tät pinndelning (2,5 cm) <strong>och</strong> att<br />
harven har följsamma <strong>och</strong> ställbara harvsektioner.<br />
Vid precisionsharvning på bädd måste ogräsharvens<br />
sektionering stämma med odlingsbäddarna (bild<br />
34). Harvpinnens grovlek, längd <strong>och</strong> utformning<br />
bör väljas efter jordens egenskaper. Långa harvpinnar,<br />
450 mm eller längre, ger bra följsamhet. På en<br />
långfingerharv styrs harvningsintensiteten med körhastighet,<br />
harvdjup <strong>och</strong> pinnvinkel<br />
Bild 34. Långa harvpinnar ger bra följsamhet. Bilden visar en<br />
ogräsharv från Köckerling med harvsektionerna upphängda i<br />
parallellogram <strong>och</strong> med stödhjul på varje harvsektion för precisionsharvning.<br />
Handrensning –<br />
<strong>och</strong> olika hjälpmedel<br />
Trots olika förebyggande <strong>och</strong> direkta metoder återstår<br />
i direktsådda grönsaksgrödor ofta alltför<br />
mycket ogräs i raderna, som kräver arbetsam <strong>och</strong><br />
dyr handrensning (bild 35).<br />
Det är inte ovanligt att det behövs 100–300<br />
arbetstimmar per hektar enbart för handrensning i<br />
morötter <strong>och</strong> liknande grödor. Det finns exempel där<br />
man under gynnsamma omständigheter klarar handrensningen<br />
med 50 tim/ha i morötter men det finns<br />
också exempel där det krävs över 500 tim/ha. Med<br />
en lantarbetarlön på ca 120 kr/tim inkl. skatter <strong>och</strong><br />
avgifter leder detta till höga kostnader.<br />
För många företag är det största problemet att få<br />
tag på tillräckligt med lämplig arbetskraft vid rätt<br />
tidpunkt. Handrensning upplevs som tungt <strong>och</strong><br />
monotont när man ska krypa längs fälten <strong>och</strong> rensa<br />
ogräs för hand. För många grönsaksodlare är det<br />
Bild. 35. Handrensning av ogräs är arbetsamt <strong>och</strong> dyrt.<br />
ogräsrensningen som begränsar både odlingens<br />
omfattning <strong>och</strong> ekonomi. Det är därför oerhört viktigt<br />
att underlätta handrensningen med olika hjälpmedel.<br />
Det är viktigt att handrensa ogräset relativt tidigt,<br />
både för att arbetet ska gå snabbare <strong>och</strong> för att undvika<br />
att skörden minskar. Ett sätt att få en jämnare<br />
arbetsbelastning är att så grönsakerna i omgångar.<br />
Handhackor <strong>och</strong> skjuthackor<br />
Om man odlar morötter på enkelrader kan man med<br />
maskinell radhackning lämna endast ca 5 cm obearbetad<br />
remsa kvar i raden om man har bra utrustning<br />
<strong>och</strong> noggrann styrning. Sedan kan man med en<br />
skjuthacka (bild 36) rensa bort ytterligare ogräs<br />
intill raderna innan man rensar för hand.<br />
Bild 36. Med skjuthackor kan man rensa bort ogräs intill<br />
raderna innan man rensar för hand.<br />
21
Bild 37. Många odlare uppskattar bygelhackan eftersom man<br />
enkelt kan få bort ogräs intill kulturväxten.<br />
Vid precisionshackning är det en fördel med en<br />
bygelhacka (bild 37) där man tydligt ser var hackskäret<br />
slutar, så att man kan rensa ogräs nära raden<br />
utan att skada grödan. Det finns bygelhackor<br />
(Munkforshackan) som säljs av Svea Redskap i<br />
Knutby (www.svearedskap.nu) <strong>och</strong> av Lindbloms<br />
Frö i Kivik (www.lindbloms.se).<br />
Hjälpmedel för liggande handrensing<br />
Det finns särskilda redskap där man kan ligga <strong>och</strong><br />
rensa ogräs. Det har sedan länge funnits liknande<br />
vagnar som används vid skörd av frilandsgurka.<br />
Fördelar med dessa är att arbetet underlättas <strong>och</strong> går<br />
snabbare. Det blir också mindre tröttande när man<br />
inte behöver krypa över fälten. Man kan också<br />
använda båda händerna för att rensa ogräs. För att<br />
underlätta arbetet kan man ha redskap i händerna<br />
t.ex. Lucko (bild 38), som tillverkas av Peje-Plast i<br />
Olofström (www.peje-plast.nu) <strong>och</strong> säljs bland annat<br />
av Lindbloms Frö i Kivik (www.lindbloms.se).<br />
Bild 38. Med små handredskap kan handrensningen underlättas.<br />
Bilden visar Lucko som kan användas för ogräsrensning<br />
<strong>och</strong> gallring.<br />
22<br />
Ett redskap för liggande handrensning ökar också<br />
den möjliga tiden som man kan handrensa eftersom<br />
man kan rensa även om det är fuktigt på jordytan.<br />
Statusen på handrensningsarbetet ökar också <strong>och</strong><br />
det blir ett lagarbete att rensa ogräs. En nackdel om<br />
man har en utrustning för flera personer kan vara att<br />
man måste ha ett fullt arbetslag med jämn arbetskapacitet<br />
för att utnyttja maskinens fördelar.<br />
Ett svenskt fabrikat, Drängen, kan användas för<br />
både ogräsrensning, plantering <strong>och</strong> skördearbete<br />
(bild 39). Redskapet kan utrustas för en eller flera<br />
användare. Maskinen är hydrostatdriven med en förbränningsmotor.<br />
Drivbandens hastighet <strong>och</strong> riktning<br />
styrs med fötterna. Arbetsställningen kan justeras<br />
individuellt för att passa olika användare.<br />
Redskapet kan även byggas ut så att man kan sitta<br />
upp <strong>och</strong> köra den med radhackor <strong>och</strong> borstar.<br />
Drängen säljs i Sverige via Nima Maskinteknik i<br />
Örebro (www.nimamaskinteknik.se).<br />
Det finns även ett finskt företag, Elomestari, som<br />
tillverkar ett redskap med hjul som man ligger på<br />
(www.elomestari.fi).<br />
Det finns också hemmabyggen som består av en<br />
bred vagn som dras efter en traktor, där flera personer<br />
ligger på rad <strong>och</strong> rensar ogräs (bild 40).<br />
Bild 39. Genom att ligga <strong>och</strong> rensa ogräs underlättas arbetet.<br />
Bilden visar en femradig version av det svenska redskapet<br />
Drängen.<br />
Bild 40. Flera odlare bygger egna vagnar där man kan ligga<br />
<strong>och</strong> rensa ogräs.
Andra nya <strong>och</strong> gamla metoder mot<br />
ogräs under utveckling<br />
Här följer en mycket kort beskrivning av några aktuella<br />
metoder som utvecklas, för att minska behovet<br />
av handrensning av ogräs i <strong>ekologisk</strong> odling av<br />
grönsaker <strong>och</strong> sockerbetor.<br />
Ångning av jorden i band före sådd<br />
Det finns fungerande prototyper utvecklade i<br />
Sverige <strong>och</strong> Danmark för ångning av jorden före<br />
sådd som har prövats i <strong>ekologisk</strong> odling av sockerbetor<br />
<strong>och</strong> palsternackor med lovande resultat.<br />
Ångan appliceras i smala band <strong>och</strong> dödar många<br />
ogräsfrön i raderna före sådd.<br />
Tvärharvning<br />
Det finns tvärharvar för harvning tvärs över raderna,<br />
t.ex. Akkerup Weeder, som säljs via C.O. Madsen<br />
Specialmaskiner i Danmark. Redskapet uppges vara<br />
bäst till robusta plantor i plantskolor. En liknande<br />
tvärgående harv har utvecklats av en odlare i Skåne<br />
<strong>och</strong> används i <strong>ekologisk</strong> sockerbetsodling.<br />
Ryckning av höga ogräs i raden<br />
Det finns en odlare i Skåne som utvecklat en traktorburnen<br />
hydrauliskt driven ogräsryckare, som<br />
rycker upp ogräs som är högre än grödan i t.ex.<br />
sockerbetor <strong>och</strong> palsternackor.<br />
<strong>Ogräs</strong>robot<br />
På många håll i världen håller man på att utveckla<br />
automatiska ogräsrobotar som med optiska metoder<br />
Bild 41. Sådd i ett plastband som läggs ut samtidigt med sådden<br />
gör att grödan växer upp i ogräsfria band.<br />
både kan finna raden <strong>och</strong> skilja på gröda <strong>och</strong> ogräs,<br />
för att sedan mekaniskt ta bort ogräset i plantraden.<br />
I Sverige utvecklas metoden av Högskolan i<br />
Halmstad.<br />
Sådd i plastlist<br />
Ett danskt företag utvecklar en metod för att i samband<br />
med sådd av sockerbetor <strong>och</strong> grönsaker lägga<br />
ut ett smalt plastband, så att grödan kommer upp i<br />
ogräsfria band (bild 41). Metoden utvärderas i fältförsök<br />
vid SLU i Alnarp.<br />
Framtiden får visa vilka av dessa metoder som blir<br />
användbara. Det är viktigt att utvecklingen fortsätter<br />
för att finna mer uthålliga metoder mot ogräs i <strong>ekologisk</strong><br />
<strong>grönsaksodling</strong>.<br />
23
Litteratur<br />
Albertsson Juhlin M-L (2000). Sammanställning<br />
över i marknaden förekommande ogräsharvar.<br />
Hushållningssällskapet Kristianstad,<br />
tfn. 044-22 99 00.<br />
Ascard J (1988). Termisk ogräsbekämpning.<br />
Flamning för ogräsbekämpning <strong>och</strong> blast -<br />
dödning. Inst. för lantbruksteknik, SLU, Alnarp.<br />
Rapport 130. 146 s.<br />
Ascard J (1989). Flamning bra mot ogräs i lök.<br />
Hortica, nr 5. s.2–6.<br />
Ascard J (1995). Thermal Weed Control By<br />
Flaming: Biological and Technical Aspects.<br />
Dr-avhandling. Inst. för lantbruksteknik, SLU,<br />
Alnarp, Rapport 200.<br />
Ascard J, Hallefält F & Olsson R (1998).<br />
Radrensning med skrappinnar i sockerbetor.<br />
I: Hallefält, F. et al. 1998. <strong>Ogräs</strong>bekämpning i<br />
sockerbetor 1997. Institutionen för lantbruks<br />
teknik, SLU, Alnarp. Institutionsmeddelande<br />
98:03, s. 9–13.<br />
Ascard J & Fogelberg F (2002). Mekanisk ogräs -<br />
reglering i lök med goda resultat.<br />
Potatis & grönsaker, nr 1, s. 56–57.<br />
Dierauer H-U & Stöppler-Zimmer H (1994).<br />
Unkrautregulierung ohne Chemie. Verlag Eugen<br />
Ulmer, Stuttgart.<br />
Broschyren är en del i kurspärmen ”Ekologisk odling av grönsaker på friland” 2003.<br />
Jordbruksverket<br />
551 82 Jönköping<br />
Tfn 036-15 50 00 (vx)<br />
E-post: jordbruksverket@sjv.se<br />
Webbplats: www.sjv.se<br />
Bond W, Grundy A C, Mead A & Benjamin L R<br />
(1998). Choosing your moment. Optimum<br />
timing for weed control. Organic farming,<br />
Winter issue, 22–23.<br />
Gunnarsson A (2000). Ekologisk odling av sockerbetor.<br />
Jordbruksverket, Jordbruksinformation<br />
14-2000.<br />
Hansson D & Svensson S-E (2003). Marktäckning<br />
i <strong>grönsaksodling</strong>. I: Ascard J & Rehnstedt C<br />
(2003). Ekologisk <strong>grönsaksodling</strong> på friland.<br />
Jordbruksverket, Jönköping.<br />
Hansson E (2002). Sammanställning av radhackor<br />
<strong>och</strong> radrensare på svenska marknaden 2002.<br />
Hushållningssällskapet Kristianstad,<br />
tfn. 044-22 99 00.<br />
Liebmann M, Mohler C L & Staver C P (2001).<br />
Ecological management of agricultural weeds.<br />
University Press, Cambridge.<br />
Lundkvist A & Fogelfors H (2003). <strong>Ogräs</strong>reglering<br />
på åkermark. Inst. för ekologi <strong>och</strong> växtproduktionslära,<br />
SLU, Uppsala.<br />
Distribution: Jordbruksverket, Jönköping<br />
Sandkvist U (1998). Icke-kemisk ogräsbekämpning<br />
i örter. <strong>Ogräs</strong>harvning i dill (Anethum graveolens)<br />
samt borstning <strong>och</strong> marktäckning med<br />
papper i citronmeliss (Melissa officinalis) i<br />
Norge. Examensarbeten inom<br />
Hortonomprogrammet, 1998:21 SLU, Alnarp.<br />
ISSN 1102-8025<br />
JO03:21