lektionarium för söndagar och vardagar under året (november)
lektionarium för söndagar och vardagar under året (november)
lektionarium för söndagar och vardagar under året (november)
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
1 <strong>november</strong><br />
ALLA HELGONS DAG<br />
Högtid<br />
Firas i Sverige på lördag, Allhelgonadagen enligt den svenska almanackan.<br />
Första läsningen Upp 7:2–4, 9–14<br />
Jag, Johannes, såg en annan ängel stiga upp från öster med den levande Gudens<br />
sigill, <strong>och</strong> han ropade med hög röst till de fyra änglarna, som hade fått rätt att skada<br />
jorden <strong>och</strong> havet: »Skada inte jorden eller havet eller träden <strong>för</strong>rän vi har märkt vår<br />
Guds tjänare med sigill på deras pannor.« Och jag fick höra antalet av dem som var<br />
märkta med sigill. Etthundrafyrtiofyra tusen var märkta, <strong>och</strong> de kom från alla Israels<br />
stammar.<br />
Sedan såg jag, <strong>och</strong> se: en stor skara som ingen kunde räkna, av alla folk<br />
<strong>och</strong> stammar <strong>och</strong> länder <strong>och</strong> språk. De stod in<strong>för</strong> tronen <strong>och</strong> Lammet klädda i vita<br />
kläder med palmkvistar i sina händer. Och de ropade med hög röst: »Frälsningen<br />
finns hos vår Gud, som sitter på tronen, <strong>och</strong> hos Lammet.«<br />
Alla änglarna stod kring tronen <strong>och</strong> kring de äldste <strong>och</strong> de fyra<br />
varelserna. Och de föll ner på sina ansikten in<strong>för</strong> tronen <strong>och</strong> tillbad Gud <strong>och</strong> sade:<br />
»Amen. Lovsången <strong>och</strong> härligheten, visheten <strong>och</strong> tacksägelsen, äran <strong>och</strong> makten <strong>och</strong><br />
kraften tillhör vår Gud i evigheters evighet, amen.«<br />
Och en av de äldste sade till mig: »Dessa som är klädda i vita kläder,<br />
vilka är de <strong>och</strong> varifrån kommer de?« Jag svarade: »Du vet det, herre.« Han sade till<br />
mig: »Det är de som kommer ur det stora lidandet. De har tvättat sina kläder rena<br />
<strong>och</strong> gjort dem vita i Lammets blod.«<br />
Responsoriepsalm Ps 24:1–4b, 5–6 (R. jfr 6)<br />
R. Här är det släkte som sökt sig till Herren.<br />
Jorden är Herrens med allt den rymmer,<br />
världen <strong>och</strong> alla som bor i den.<br />
Det är han som har lagt dess grund i havet<br />
<strong>och</strong> fäst den över de strömmande vattnen. R.<br />
Vem får gå upp till Herrens berg,<br />
vem får gå in i hans tempel?<br />
Den som har skuldlösa händer <strong>och</strong> rent hjärta,<br />
som inte håller sig till falska gudar. R.<br />
Han får välsignelse av Herren<br />
<strong>och</strong> riklig lön av Gud, sin räddare.<br />
Här är det släkte som sökt sig till Herren,<br />
som träder fram in<strong>för</strong> ditt ansikte, du Jakobs Gud. R.
Andra läsningen 1 Joh 3:1–3<br />
Vilken kärlek har inte Fadern skänkt oss när vi får heta Guds barn. Det är vi. Världen<br />
känner oss inte, där<strong>för</strong> att den aldrig har lärt känna honom. Mina kära, nu är vi Guds<br />
barn, men det har ännu inte blivit uppenbart vad vi kommer att bli. Vi vet dock att<br />
när han uppenbarar sig kommer vi att bli lika honom, ty då får vi se honom sådan<br />
han är. Var <strong>och</strong> en som har detta hopp till honom renar sig själv liksom han är ren.<br />
Halleluja Matt 11:28<br />
V. Kom till mig, alla ni som är tyngda av bördor;<br />
jag skall skänka er vila, säger Herren.<br />
Evangelium Matt 5:1–12a<br />
Vid den tiden, när Jesus såg folkskarorna, gick han upp på berget. Han satte sig ner,<br />
<strong>och</strong> hans lärjungar kom fram till honom. Han började <strong>under</strong>visa dem <strong>och</strong> sade:<br />
»Saliga de som är fattiga i anden,<br />
dem tillhör himmelriket.<br />
Saliga de som sörjer,<br />
de skall bli tröstade.<br />
Saliga de ödmjuka,<br />
de skall ärva landet.<br />
Saliga de som hungrar <strong>och</strong> törstar efter rättfärdigheten,<br />
de skall bli mättade.<br />
Saliga de barmhärtiga,<br />
de skall möta barmhärtighet.<br />
Saliga de renhjärtade,<br />
de skall se Gud.<br />
Saliga de som håller fred,<br />
de skall kallas Guds söner.<br />
Saliga de som <strong>för</strong>följs <strong>för</strong> rättfärdighetens skull,<br />
dem tillhör himmelriket.<br />
Saliga är ni när man skymfar <strong>och</strong> <strong>för</strong>följer er <strong>och</strong> på allt sätt <strong>för</strong>talar er <strong>för</strong> min skull.<br />
Gläd er <strong>och</strong> jubla, er lön blir stor i himlen.«
2 <strong>november</strong><br />
ALLA SJÄLARS DAG<br />
Firas i Sverige på söndagen efter Allhelgonadagen enligt den svenska almanackan.<br />
Alternativ till nedanstående läsningar: se mässor <strong>för</strong> avlidna.<br />
Första läsningen 2 Mack 12:43–45<br />
Genom att ordna en insamling som var <strong>och</strong> en fick bidra till, kunde Judas<br />
Mackabaios skicka ungefär 2 000 silverdrachmer till Jerusalem <strong>för</strong> att låta frambära<br />
ett syndoffer. Han handlade riktigt <strong>och</strong> klokt, ty han hade uppståndelsen i tankarna;<br />
om han inte hade väntat sig att de stupade skulle uppstå hade det varit överflödigt<br />
<strong>och</strong> meningslöst att be <strong>för</strong> döda människor. Dessutom tänkte han på att en härlig<br />
belöning väntar dem som avlider i tron på Gud. Helig <strong>och</strong> from var hans omtanke!<br />
Där<strong>för</strong> ordnade han <strong>för</strong>soningsoffret <strong>för</strong> de döda, så att de skulle befrias från sin<br />
synd.<br />
Responsoriepsalm Ps 103:8, 10, 13–18a (R. Ps 37:39a)<br />
R. De rättfärdigas räddning kommer från Herren.<br />
Barmhärtig <strong>och</strong> nådig är Herren,<br />
sen till vrede <strong>och</strong> rik på kärlek.<br />
Han handlar inte mot oss som vi <strong>för</strong>tjänat,<br />
han ger oss inte våra synders lön. R.<br />
Som en far visar ömhet mot barnen,<br />
så visar Herren ömhet mot dem som fruktar honom.<br />
Ty han vet hur vi är skapade,<br />
han minns att vi är mull. R.<br />
Människans dagar är som gräset:<br />
hon spirar som blomman på marken,<br />
så sveper vinden fram, <strong>och</strong> den är borta,<br />
platsen där den stod är tom. R.<br />
Men evigt varar Herrens nåd<br />
mot dem som fruktar honom.<br />
Hans trofasthet når till kommande släkten,<br />
när man håller hans <strong>för</strong>bund. R.<br />
Andra läsningen 2 Kor 4:14 – 5:1<br />
Jag vet att han som uppväckt herren Jesus skall uppväcka mig med Jesus <strong>och</strong> låta<br />
mig träda fram tillsammans med er. Allt detta sker <strong>för</strong> er skull, <strong>för</strong> att nåden skall nå<br />
allt fler <strong>och</strong> hos allt fler väcka en överflödande tacksamhet, till Guds ära. Där<strong>för</strong> ger
jag inte upp. Även om min yttre människa bryts ner <strong>för</strong>nyas min inre människa dag<br />
<strong>för</strong> dag. Mina kortvariga lidanden väger ju oändligt lätt mot den överväldigande,<br />
eviga härlighet de bereder åt mig, som inte riktar blicken mot det synliga utan mot<br />
det osynliga. Det synliga är <strong>för</strong>gängligt, men det osynliga är evigt.<br />
Vi vet att då det tält som är vår jordiska boning rivs ner har Gud en<br />
byggnad åt oss i himlen, en evig boning som inte är gjord av människohand.<br />
Halleluja jfr Joh 3:16<br />
V. Så älskade Gud världen att han gav den sin ende Son,<br />
<strong>för</strong> att de som tror på honom skall ha evigt liv.<br />
Evangelium Joh 11:32–45<br />
Vid den tiden kom Maria, Lasaros syster, dit där Jesus var. När hon fick se honom<br />
kastade hon sig <strong>för</strong> hans fötter <strong>och</strong> sade: »Herre, om du hade varit här hade min bror<br />
inte dött.« När Jesus såg hur hon grät <strong>och</strong> hur judarna som hade följt med henne<br />
också grät blev han upprörd <strong>och</strong> skakad i sitt innersta, <strong>och</strong> han frågade: »Var har ni<br />
lagt honom?« De sade: »Herre, kom <strong>och</strong> se.« Jesus föll i gråt. Då sade judarna: »Se,<br />
hur mycket han höll av honom.« Men några av dem sade: »Kunde inte han som<br />
öppnade ögonen på den blinde ha gjort så att Lasaros inte behövt dö?« Jesus blev<br />
åter upprörd <strong>och</strong> gick till graven. Det var en klipphåla med en sten <strong>för</strong> öppningen.<br />
Jesus sade: »Ta bort stenen.« Den dödes syster Marta sade då: »Herre, han luktar<br />
redan, det har ju gått fyra dagar.« Jesus sade till henne: »Har jag inte sagt dig att om<br />
du tror, skall du få se Guds härlighet?« De tog bort stenen, <strong>och</strong> Jesus lyfte blicken<br />
mot himlen <strong>och</strong> sade: »Fader, jag tackar dig <strong>för</strong> att du har hört mig. Själv visste jag att<br />
du alltid hör mig, men jag säger detta med tanke på alla dem som står här, <strong>för</strong> att de<br />
skall tro på att du har sänt mig.« Sedan ropade han med hög röst: »Lasaros, kom ut.«<br />
Och den döde kom ut med armar <strong>och</strong> ben inlindade i bindlar <strong>och</strong> med ansiktet täckt<br />
av en duk. Jesus sade åt dem: »Gör honom fri <strong>och</strong> låt honom gå.«<br />
Många av judarna, de som hade gått ut till Maria <strong>och</strong> sett vad Jesus<br />
gjorde, kom till tro på honom.<br />
3 <strong>november</strong><br />
TRETTIOFÖRSTA SÖNDAGEN »UNDER ÅRET«<br />
Första läsningen Vish 11:22 – 12:2<br />
Som vågens minsta vikt är hela världen <strong>för</strong> dig,<br />
som en droppe av morgonens dagg,<br />
där den faller ner på jorden.<br />
Men du är barmhärtig mot alla,<br />
där<strong>för</strong> att du <strong>för</strong>mår allt,<br />
<strong>och</strong> du överser med människornas synder,<br />
<strong>för</strong> att de skall omvända sig.
Du älskar allt som finns till<br />
<strong>och</strong> avskyr ingenting av det du skapat,<br />
ty du skulle aldrig ha gett gestalt åt något du hatade.<br />
Hur skulle något ha kunnat bestå mot din vilja?<br />
Hur hade det kunnat bevaras,<br />
om det inte hade kallats till liv av dig?<br />
Du skonar allt där<strong>för</strong> att det är ditt,<br />
du härskare som älskar allt levande,<br />
ty din o<strong>för</strong>gängliga ande finns i allt.<br />
Där<strong>för</strong> låter du straffet komma steg <strong>för</strong> steg<br />
över dem som felar;<br />
du varnar dem genom påminnelser om hur de syndar,<br />
<strong>för</strong> att de skall befria sig från ondskan <strong>och</strong> tro på dig, Herre.<br />
Responsoriepsalm Ps 145:1–2, 8–11, 13b–14 (R. jfr 1)<br />
R. Jag vill lova ditt namn, Herre, min konung <strong>och</strong> min Gud.<br />
Jag sjunger om din storhet, Gud, min konung,<br />
nu <strong>och</strong> <strong>för</strong> evigt prisar jag ditt namn.<br />
Dag efter dag vill jag prisa dig,<br />
nu <strong>och</strong> <strong>för</strong> evigt sjunga ditt lov. R.<br />
Nådig <strong>och</strong> barmhärtig är Herren,<br />
sen till vrede <strong>och</strong> rik på kärlek.<br />
Herren är god mot alla,<br />
barmhärtig mot allt han har skapat. R.<br />
Herre, allt du har skapat skall tacka dig,<br />
dina trogna skall lovsjunga dig.<br />
De skall tala om ditt rikes ära<br />
<strong>och</strong> <strong>för</strong>kunna din väldiga kraft. R.<br />
Gud håller sina löften,<br />
kärleksfull i allt han gör.<br />
Herren stöder dem som vacklar,<br />
han rätar krökta ryggar. R.<br />
Andra läsningen 2 Thess 1:11 – 2:2<br />
Vi ber alltid <strong>för</strong> er att vår Gud skall finna er värdiga hans kallelse <strong>och</strong> ge framgång åt<br />
varje gott uppsåt <strong>och</strong> varje handling, gjord i tro <strong>och</strong> med hans kraft, så att vår herre<br />
Jesu namn <strong>för</strong>härligas genom er <strong>och</strong> ni genom honom, tack vare nåden från vår gud<br />
<strong>och</strong> herre Jesus Kristus.<br />
När det gäller vår herre Jesu Kristi ankomst, då vi skall samlas hos<br />
honom, ber vi er, bröder, att inte strax tappa fattningen <strong>och</strong> bli uppskrämda, om man
hänvisar till Anden eller till något som vi skulle ha sagt eller skrivit <strong>och</strong> säger att<br />
Herrens dag är här.<br />
Halleluja Jfr Joh 3:16<br />
V. Så älskade Gud världen att han gav den sin ende Son,<br />
<strong>för</strong> att de som tror på honom skall ha evigt liv.<br />
Evangelium Luk 19:1–10<br />
Vid den tiden kom Jesus in i Jeriko <strong>och</strong> gick genom staden. Där fanns en man som<br />
hette Sackaios, <strong>och</strong> han hade hand om tullen <strong>och</strong> han var rik. Han ville gärna se vem<br />
denne Jesus var men kunde inte <strong>för</strong> folkmassan, <strong>för</strong> han var liten till växten. Han<br />
sprang i <strong>för</strong>väg <strong>och</strong> klättrade upp i en sykomor <strong>för</strong> att kunna se honom, eftersom han<br />
skulle gå <strong>för</strong>bi där. När Jesus kom dit såg han upp mot honom <strong>och</strong> sade: »Skynda dig<br />
ner, Sackaios, i dag skall jag gästa ditt hem.«<br />
Sackaios skyndade sig ner <strong>och</strong> tog emot honom med glädje. Alla som såg<br />
det mumlade <strong>för</strong>argat: »Han har tagit in hos en syndare.« Men Sackaios ställde sig<br />
upp <strong>och</strong> sade till Herren: »Hälften av vad jag äger, herre, skall jag ge åt de fattiga.<br />
Och har jag pressat ut pengar av någon skall jag betala igen det fyrdubbelt.« Jesus<br />
sade till honom: »I dag har räddningen nått detta hus — han är också en son till<br />
Abraham, <strong>och</strong> Människosonen har kommit <strong>för</strong> att söka efter det som var <strong>för</strong>lorat <strong>och</strong><br />
rädda det.«<br />
4 <strong>november</strong><br />
Läsning Rom 11:29–36<br />
Gud tar inte tillbaka sina gåvor <strong>och</strong> sin kallelse. Ni var tidigare olydiga mot Gud men<br />
har nu fått <strong>för</strong>barmande genom deras olydnad. Nu har de varit olydiga medan ni har<br />
fått <strong>för</strong>barmande <strong>för</strong> att även de skall få <strong>för</strong>barmande. Gud har gjort alla till<br />
olydnadens fångar <strong>för</strong> att kunna <strong>för</strong>barma sig över alla.<br />
Vilket djup av rikedom, vishet <strong>och</strong> kunskap hos Gud! Aldrig kan någon<br />
utforska hans beslut eller spåra hans vägar. Vem kan känna Herrens tankar, vem kan<br />
vara hans rådgivare? Vem har skänkt honom något som han måste återgälda? Ty av honom<br />
<strong>och</strong> genom honom <strong>och</strong> till honom är allting. Hans är härligheten i evighet, amen.<br />
Responsoriepsalm Ps 69:30–31, 33–34, 36–37 (R. jfr 14c)<br />
R. Svara mig, Herre, i din godhet.<br />
Mig som är betryckt <strong>och</strong> plågad,<br />
mig skall du, o Gud, hjälpa <strong>och</strong> beskydda.<br />
Jag vill lova Guds namn med sång<br />
<strong>och</strong> med tacksägelse upphöja honom. R.
När de ödmjuka ser det, skall de glädja sig,<br />
ni som söker Gud, era hjärtan skall leva.<br />
Ty Herren lyssnar till de fattiga<br />
<strong>och</strong> <strong>för</strong>aktar inte sina fångna. R.<br />
Ty Gud skall rädda Sion,<br />
Judas städer skall han bygga upp.<br />
Hans tjänare skall bo i dem <strong>och</strong> äga landet,<br />
deras barn skall få det i arv,<br />
<strong>och</strong> de som älskar hans namn skall bo där. R.<br />
Halleluja Joh 8:31b–32<br />
V. Om ni <strong>för</strong>blir i mitt ord,<br />
är ni verkligen mina lärjungar,<br />
<strong>och</strong> sanningen skall göra er fria, säger Herren.<br />
Evangelium Luk 14:12–14<br />
Vid den tiden sade Jesus till sin värd: »När du bjuder på middag eller någon annan<br />
måltid, bjud då inte dina vänner eller bröder eller släktingar eller rika grannar, så att<br />
de bjuder tillbaka <strong>och</strong> det blir din belöning. Nej, när du skall ha en fest, så bjud<br />
fattiga <strong>och</strong> krymplingar, lytta <strong>och</strong> blinda. Salig är du då, eftersom de inte kan ge dig<br />
någon belöning; belöningen får du vid de rättfärdigas uppståndelse.«<br />
5 <strong>november</strong><br />
Läsning Rom 12:5–16a<br />
Vi utgör, fast många, en enda kropp i Kristus, men var <strong>för</strong> sig är vi lemmar som är till<br />
<strong>för</strong> varandra. Vi har olika gåvor allt efter den nåd vi har fått: profetisk gåva i<br />
<strong>för</strong>hållande till vår tro, tjänandets gåva hos den som tjänar, <strong>under</strong>visningens gåva<br />
hos den som <strong>under</strong>visar, tröstens gåva hos den som tröstar <strong>och</strong> <strong>för</strong>manar, gåvan att<br />
frikostigt dela med sig, att vara nitisk som ledare <strong>och</strong> att med glatt hjärta visa<br />
barmhärtighet.<br />
Er kärlek skall vara uppriktig. Avsky det onda, håll fast vid det goda.<br />
Visa varandra tillgivenhet <strong>och</strong> broderlig kärlek, överträffa varandra i ömsesidig<br />
aktning. Slappna inte i er iver, håll er brinnande i anden. Tjäna Herren. Gläd er i<br />
hoppet, var uthålliga i lidandet <strong>och</strong> ihärdiga i bönen. Hjälp Guds heliga med vad de<br />
behöver, vinnlägg er om gästfrihet. Välsigna dem som <strong>för</strong>följer er, välsigna dem <strong>och</strong><br />
<strong>för</strong>banna dem inte. Gläd er med dem som gläder sig <strong>och</strong> gråt med dem som gråter.<br />
Bemöt alla lika <strong>och</strong> håll er inte <strong>för</strong> goda att umgås med dem som är ringa. Var inte<br />
självkloka.<br />
Responsoriepsalm Ps 131
R. Herre, låt mig finna vila hos dig.<br />
Herre, mitt hjärta är inte fyllt av stolthet,<br />
jag ser mig inte omkring i högmod.<br />
Jag umgås inte med stora planer,<br />
med ting som är mig <strong>för</strong> svåra. R.<br />
Nej, jag har lugnat <strong>och</strong> stillat min själ,<br />
min själ är stilla som ett barn i sin moders famn. R.<br />
Hoppas på Herren, Israel,<br />
nu <strong>och</strong> <strong>för</strong> evigt. R.<br />
Halleluja Matt 11:28<br />
V. Kom till mig, alla ni som är tyngda av bördor;<br />
jag skall skänka er vila, säger Herren.<br />
Evangelium Luk 14:15–24<br />
Vid den tiden då Jesus var bjuden på måltid, sade en av gästerna till honom: »Salig<br />
den som får vara med om måltiden i Guds rike.« Jesus svarade: »En man skulle ha en<br />
fest <strong>och</strong> bjöd många gäster. När festen skulle börja, skickade han sin tjänare att säga<br />
till de inbjudna: ’Välkomna, allt är färdigt.’ Men alla hade de någon ursäkt att<br />
komma med. En lät hälsa: ’Jag har köpt en åker <strong>och</strong> är tvungen att gå <strong>och</strong> se på den,<br />
<strong>för</strong>låt att jag inte kan komma.’ En annan sade: ’Jag har köpt fem par oxar <strong>och</strong> måste<br />
ut <strong>och</strong> se vad de går <strong>för</strong>, <strong>för</strong>låt att jag inte kan komma.’ En tredje sade: ’Jag har just<br />
gift mig, så jag kan inte komma.’ När tjänaren kom tillbaka <strong>och</strong> berättade detta, greps<br />
hans herre av vrede <strong>och</strong> sade: ’Gå genast ut på gator <strong>och</strong> gränder i staden <strong>och</strong> hämta<br />
hit alla fattiga <strong>och</strong> krymplingar <strong>och</strong> blinda <strong>och</strong> lytta.’ Och tjänaren sade: ’Herre, jag<br />
har gjort som du befallde, men ännu finns det plats.’ Då sade mannen till sin tjänare:<br />
’Gå ut på vägarna <strong>och</strong> stigarna <strong>och</strong> se till att folk kommer hit, så att mitt hus blir fullt.<br />
Jag säger er att ingen av alla dem som <strong>för</strong>st blev bjudna skall få vara med på min<br />
fest.’«<br />
6 <strong>november</strong><br />
Läsning Rom 13:8–10<br />
Stå inte i skuld till någon, utom i er kärlek till varandra. Ty den som älskar sin<br />
medmänniska har uppfyllt lagen. Buden Du skall inte bryta ett äktenskap, Du skall inte<br />
dräpa, Du skall inte stjäla, Du skall inte ha begär <strong>och</strong> alla andra bud sammanfattas ju i<br />
ordet: Du skall älska din nästa som dig själv. Kärleken vållar inte din nästa något ont.<br />
Kärleken är alltså lagen i dess fullhet.
Responsoriepsalm Ps 112:1–2, 4–5, 9 (R. 5a)<br />
R. Salig den som är barmhärtig<br />
eller: Halleluja.<br />
Salig den man som fruktar Herren<br />
<strong>och</strong> har sin stora lust i hans bud.<br />
Hans efterkommande skall bli mäktiga på jorden,<br />
de trognas släkte skall välsignas. R.<br />
För de trogna går han upp som ett ljus i mörkret,<br />
nådig <strong>och</strong> barmhärtig <strong>och</strong> rättfärdig.<br />
Det skall gå väl <strong>för</strong> den som är barmhärtig <strong>och</strong> ger lån<br />
<strong>och</strong> handlar rättfärdigt i allt vad han gör. R.<br />
Han strör ut, han ger åt de fattiga,<br />
hans rättfärdighet består <strong>för</strong> evigt,<br />
hans horn skall bli upphöjt med ära. R.<br />
Halleluja 1 Pet 4:14<br />
V. Saliga är ni om ni skymfas <strong>för</strong> Kristi namns skull,<br />
ty Guds ande, vilar över er.<br />
Evangelium Luk 14:25–33<br />
Stora skaror gick tillsammans med Jesus, <strong>och</strong> han vände sig om <strong>och</strong> sade till dem:<br />
»Om någon kommer till mig utan att hata sin far <strong>och</strong> sin mor <strong>och</strong> sin hustru <strong>och</strong> sina<br />
barn <strong>och</strong> sina syskon <strong>och</strong> därtill sitt eget liv, kan han inte vara min lärjunge. Den som<br />
inte bär sitt kors <strong>och</strong> följer efter mig kan inte vara min lärjunge. Om någon av er vill<br />
bygga ett torn, sätter han sig då inte ner <strong>och</strong> räknar ut vad det kostar, <strong>för</strong> att se om<br />
han har råd med bygget? Annars kan det hända att de som ser att han har lagt<br />
grunden men inte kan bygga färdigt börjar göra narr av honom <strong>och</strong> säger: Den där,<br />
han satte i gång ett bygge men kunde inte få det färdigt! Eller om en kung vill dra ut i<br />
fält mot en annan kung, sätter han sig då inte ner <strong>och</strong> överväger om han med tio<br />
tusen man kan möta den som rycker an med tjugo tusen? Kan han inte det, skickar<br />
han sändebud <strong>för</strong> att be om fred medan den andre ännu är långt borta. Så är det<br />
alltså: ingen av er kan vara min lärjunge om han inte avstår från allt han äger.«<br />
7 <strong>november</strong><br />
Läsning Rom 14:7–12<br />
Ingen av oss lever <strong>för</strong> sin egen skull, <strong>och</strong> ingen dör <strong>för</strong> sin egen skull. Om vi lever,<br />
lever vi <strong>för</strong> Herren, <strong>och</strong> om vi dör, dör vi <strong>för</strong> Herren. Vare sig vi lever eller dör tillhör<br />
vi alltså Herren. Ty Kristus dog <strong>och</strong> fick liv igen <strong>för</strong> att härska över både döda <strong>och</strong><br />
levande. Hur kan du då döma din broder? Eller hur kan du <strong>för</strong>akta din broder? Alla
skall vi en gång stå in<strong>för</strong> Guds domstol. Ty det är skrivet: Så sant jag lever, säger<br />
Herren, <strong>för</strong> mig skall alla knän böjas, <strong>och</strong> alla tungor skall prisa Gud. Alltså skall var <strong>och</strong> en<br />
av oss avlägga räkenskap in<strong>för</strong> Gud.<br />
Responsoriepsalm Ps 27:1, 4, 13–14 (R. 13)<br />
R. Jag skall få se Herrens goda<br />
i de levandes land.<br />
Herren är mitt ljus <strong>och</strong> min frälsning,<br />
<strong>för</strong> vem skulle jag frukta?<br />
Herren är mitt livs värn,<br />
<strong>för</strong> vem skulle jag rädas? R<br />
Ett har jag begärt av Herren,<br />
därefter traktar jag:<br />
att få bo i Herrens hus så länge jag lever,<br />
<strong>för</strong> att skåda Herrens ljuvlighet<br />
<strong>och</strong> söka svar i hans tempel. R<br />
Ja, jag tror <strong>för</strong>visso att jag skall få se Herrens goda<br />
i de levandes land.<br />
Hoppas på Herren,<br />
var frimodig <strong>och</strong> o<strong>för</strong>färad i ditt hjärta,<br />
ja, hoppas på Herren. R<br />
Halleluja Matt 11:28<br />
V. Kom till mig, alla ni som är tyngda av bördor;<br />
jag skall skänka er vila, säger Herren.<br />
Evangelium Luk 15:1–10<br />
Alla tullindrivare <strong>och</strong> syndare sökte sig till Jesus <strong>för</strong> att höra honom. Fariseerna <strong>och</strong><br />
de skriftlärda <strong>för</strong>argade sig <strong>och</strong> sade: »Den mannen umgås med syndare <strong>och</strong> äter<br />
med dem.« Då gav han dem denna liknelse: »Om någon av er har hundra får <strong>och</strong><br />
tappar bort ett av dem, lämnar han då inte de nittionio i öknen <strong>och</strong> går <strong>och</strong> letar efter<br />
det borttappade tills han hittar det? Och när han hittar det, blir han glad <strong>och</strong> lägger<br />
det över axlarna. Och när han kommer hem, samlar han sina vänner <strong>och</strong> grannar <strong>och</strong><br />
säger till dem: Gläd er med mig, jag har hittat f<strong>året</strong> som jag hade <strong>för</strong>lorat. Jag säger<br />
er: på samma sätt blir det större glädje i himlen över en enda syndare som omvänder<br />
sig än över nittionio rättfärdiga som inte behöver omvända sig.<br />
Eller om en kvinna har tio silvermynt <strong>och</strong> tappar bort ett av dem, tänder<br />
hon då inte en lampa <strong>och</strong> sopar hela huset <strong>och</strong> letar överallt tills hon hittar det? Och<br />
när hon har hittat det, samlar hon väninnor <strong>och</strong> grannkvinnor <strong>och</strong> säger: Gläd er
med mig, jag har hittat myntet som jag hade <strong>för</strong>lorat. På samma sätt, säger jag er,<br />
gläder sig Guds änglar över en enda syndare som omvänder sig.«<br />
8 <strong>november</strong><br />
Läsning Rom 15:14–21<br />
För min del har jag blivit övertygad om att ni själva är så fyllda av godhet <strong>och</strong> har så<br />
mycket av den fulla kunskapen att ni kan vägleda varandra. Ändå har jag skrivit till<br />
er, ibland lite väl uppriktigt, <strong>och</strong> påmint er om en del saker. Jag har gjort det där<strong>för</strong><br />
att Gud i sin nåd gett mig uppdraget att gå ut till hedningarna som Kristi Jesu<br />
tempelpräst <strong>och</strong> i helig tjänst <strong>för</strong>valta Guds evangelium. Så skall hedningarna bli ett<br />
offer som är helgat genom den helige Ande <strong>och</strong> som Gud där<strong>för</strong> tar emot.<br />
Det är alltså tack vare Kristus Jesus som jag kan berömma mig av vad jag<br />
gör in<strong>för</strong> Gud. Jag vågar inte tala om annat än det som Kristus har gjort genom mig<br />
<strong>för</strong> att hedningarna skall <strong>för</strong>as till lydnad, i ord <strong>och</strong> gärning, genom kraften i tecken<br />
<strong>och</strong> <strong>under</strong>, genom Andens kraft. Så har jag överallt spritt evangeliet om Kristus, från<br />
Jerusalem åt alla håll, ända till Illyrien. Jag har alltid satt en ära i att inte <strong>för</strong>kunna<br />
evangeliet där Kristus redan är känd; jag vill inte bygga på en grund som någon<br />
annan har lagt. Det står ju skrivet: De som inte har fått budskapet om honom skall se, <strong>och</strong><br />
de som ingenting har hört skall <strong>för</strong>stå.<br />
Responsoriepsalm Ps 98:1–4 (R. jfr 2b)<br />
R. Herren har uppenbarat sin rättfärdighet<br />
<strong>för</strong> hedningarnas ögon.<br />
Sjung en ny sång till Herrens ära,<br />
ty han har gjort <strong>under</strong>.<br />
Han har vunnit seger med sin högra hand<br />
<strong>och</strong> med sin heliga arm. R.<br />
Herren har låtit sin frälsning bli känd,<br />
han har uppenbarat sin rättfärdighet<br />
<strong>för</strong> hedningarnas ögon.<br />
Han har tänkt på sin nåd <strong>och</strong> trofasthet<br />
mot Israels hus. R.<br />
Alla jordens ändar har sett hur vår Gud frälser.<br />
Höj jubel till Herren, alla länder,<br />
brist ut i glädjerop <strong>och</strong> lovsjung. R.<br />
Halleluja 1 Joh 2:5<br />
V. Hos den som bevarar Guds ord<br />
har Guds kärlek i sanning nått sin fullhet.
Evangelium Luk 16:1–8<br />
Vid den tiden sade Jesus till sina lärjungar: »Det var en rik man som hade en<br />
<strong>för</strong>valtare, <strong>och</strong> denne beskylldes <strong>för</strong> att <strong>för</strong>skingra hans <strong>för</strong>mögenhet. Mannen<br />
kallade till sig honom <strong>och</strong> sade: ’Vad är det jag hör om dig? Lämna in dina<br />
räkenskaper, du kan inte vara kvar som <strong>för</strong>valtare.’ Förvaltaren tänkte: ’Vad skall jag<br />
göra nu när min herre avskedar mig? Gräva orkar jag inte,<strong>och</strong> tigga skäms jag <strong>för</strong>. Jo,<br />
jag vet vad jag skall göra så att folk tar emot mig i sina hus, när jag mister min tjänst.’<br />
Han skickade efter dem som var skuldsatta hos hans herre, en i sänder, <strong>och</strong> frågade<br />
den <strong>för</strong>ste hur mycket han var skyldig. ’Hundra krus olja’, svarade mannen. Då sade<br />
han: ’Här är ditt skuldebrev, sätt dig genast ner <strong>och</strong> skriv femtio.’ Sedan frågade han<br />
näste man: ’Och du, hur mycket är du skyldig?’ — ’Hundra tunnor vete.’ Då sade<br />
han: ’Här är ditt skuldebrev. Skriv åttio.’«<br />
Och Herren berömde den ohederlige <strong>för</strong>valtaren <strong>för</strong> att han hade<br />
handlat klokt. »Denna världens människor beter sig klokare mot sina egna än ljusets<br />
människor gör.«<br />
9 <strong>november</strong><br />
LATERANBASILIKANS INVIGNINGSDAG<br />
Fest<br />
Första läsningen Hes 47:1–2, 8–9, 12<br />
Herren <strong>för</strong>de mig tillbaka till husets ingång, <strong>och</strong> där fick jag se vatten rinna fram<br />
<strong>under</strong> husets tröskel på östra sidan, ty husets framsida låg mot öster. Och vattnet flöt<br />
ned <strong>under</strong> husets södra sidovägg, söder om altaret. Sedan lät han mig gå ut genom<br />
norra porten <strong>och</strong> <strong>för</strong>de mig omkring på en yttre väg till den yttre porten, som vette åt<br />
öster. Där fick jag se vatten välla fram på södra sidan. Och han sade till mig: »Detta<br />
vatten rinner fram mot Östra kretsen <strong>och</strong> flyter ned på Hedmarken <strong>och</strong> faller därefter<br />
ut i havet. Vattnet som fick bryta fram går alltså till havet, <strong>och</strong> så blir vattnet där<br />
sunt. Och överallt dit den dubbla strömmen kommer, där upplivas alla levande<br />
varelser som rör sig i stim, <strong>och</strong> fiskarna där blir mycket talrika, ty när detta vatten<br />
kommer dit, blir havsvattnet sunt, <strong>och</strong> allt får liv, där strömmen kommer. Och vid<br />
strömmen, på dess båda stränder, skall alla slags fruktträd växa upp, vilkas löv inte<br />
skall vissna, <strong>och</strong> vilkas frukt inte skall ta slut, utan varje månad skall träden bära ny<br />
frukt, ty deras vatten kommer från helgedomen. Och deras frukter skall tjäna till föda<br />
<strong>och</strong> deras löv till läkedom.«<br />
Responsoriepsalm Ps 46:2–6, 8–9 (R. 5)<br />
R. En ström går fram, vars flöden ger glädje åt Guds stad,<br />
åt den Högstes heliga boning.<br />
Gud är vår tillflykt <strong>och</strong> vår starkhet,<br />
en hjälp i nöden, väl beprövad.
Där<strong>för</strong> skulle vi inte frukta,<br />
om än jorden omvälvdes<br />
<strong>och</strong> bergen vacklade ned i havets djup. R.<br />
[En ström går fram,<br />
vars flöden ger glädje åt Guds stad,<br />
åt den Högstes heliga boning.]<br />
Gud bor därinne, den vacklar inte,<br />
Gud hjälper den, när morgonen gryr. R.<br />
Herren Sebaot är med oss,<br />
Jakobs Gud är vår borg.<br />
Kom <strong>och</strong> skåda Herrens verk:<br />
gärningar som väcker häpnad gör han på jorden. R.<br />
Andra läsningen 1 Kor 3:9b–11, 16–17<br />
Ni är Guds åker, Guds bygge. Tack vare den nåd Gud har gett mig har jag som en<br />
klok byggmästare lagt en grund som någon annan bygger vidare på. Men var <strong>och</strong> en<br />
måste tänka på hur han bygger. Ingen kan lägga en annan grund än den som redan<br />
finns, <strong>och</strong> den är Jesus Kristus.<br />
Förstår ni inte att ni är Guds tempel <strong>och</strong> att Guds ande bor i er? Om<br />
någon <strong>för</strong>stör Guds tempel, skall Gud <strong>för</strong>göra honom. Ty Guds tempel är heligt, <strong>och</strong><br />
ni är det templet.<br />
Halleluja 2 Krön 7:16<br />
V. Jag har utvalt <strong>och</strong> helgat detta hus, säger Herren,<br />
<strong>för</strong> att mitt namn skall vara där till evig tid.<br />
Evangelium Joh 2:13–22<br />
Judarnas påskfest närmade sig, <strong>och</strong> Jesus gick upp till Jerusalem. I templet stötte han<br />
på dem som sålde oxar <strong>och</strong> får <strong>och</strong> duvor <strong>och</strong> dem som satt där <strong>och</strong> växlade pengar.<br />
Han gjorde en piska av repstumpar <strong>och</strong> drev ut allesammans ur templet med deras<br />
får <strong>och</strong> oxar. Han slog ut växlarnas pengar <strong>och</strong> välte omkull deras bord, <strong>och</strong> till dem<br />
som sålde duvor sade han: »Bort med allt det här! Gör inte min faders hus till en<br />
saluhall.« Och hans lärjungar kom ihåg att det står skrivet: Lidelsen <strong>för</strong> ditt hus skall<br />
<strong>för</strong>tära mig. Judarna sade då till honom: »Vad kan du visa oss <strong>för</strong> tecken, du som gör<br />
så här?« Jesus svarade: »Riv ner detta tempel, så skall jag låta det uppstå igen på tre<br />
dagar.« Judarna sade: »I fyrtiosex år har man byggt på det här templet, <strong>och</strong> du skall<br />
låta det uppstå igen på tre dagar!« Men det tempel han talade om var hans kropp.<br />
När han sedan uppstod från de döda, kom hans lärjungar ihåg att han hade sagt<br />
detta, <strong>och</strong> de trodde på skriften <strong>och</strong> på ordet som Jesus hade sagt.
10 <strong>november</strong><br />
TRETTIOANDRA SÖNDAGEN »UNDER ÅRET«<br />
Första läsningen 2 Mack 7:1–2, 9–14<br />
Det inträffade att sju bröder blev gripna tillsammans med sin mor. Kung Anti<strong>och</strong>os<br />
<strong>för</strong>sökte tvinga dem att äta av det <strong>för</strong>bjudna svinköttet genom att låta misshandla<br />
dem med spö <strong>och</strong> piska. En av dem talade <strong>för</strong> dem alla <strong>och</strong> sade: »Vad skall du<br />
<strong>för</strong>höra oss om? Vad vill du ha reda på? Vi är ju beredda att dö hellre än bryta mot<br />
våra fäders lagar.« Och i dödsögonblicket sade den andre brodern: »Du, din usling,<br />
skiljer oss från detta livet, men världens konung skall låta oss uppstå igen till evigt<br />
liv, ty vi dör <strong>för</strong> hans lag.« Därefter blev den tredje utsatt <strong>för</strong> deras behandling. När<br />
de ville skära av honom tungan, räckte han genast ut den, sträckte o<strong>för</strong>färat fram<br />
händerna <strong>och</strong> yttrade dessa tappra ord: »Detta har jag fått som gåva av himlen; <strong>för</strong><br />
hans lagars skull avstår jag det gärna, <strong>och</strong> av honom hoppas jag få det tillbaka igen.«<br />
Både kungen själv <strong>och</strong> hans män måste häpna över den unge mannens själsstyrka<br />
<strong>och</strong> likgiltighet <strong>för</strong> plågorna. Sedan han hade lämnat livet, torterade <strong>och</strong><br />
misshandlade de den fjärde på samma vis. Då slutet närmade sig, sade han: »När<br />
man skiljs från livet bland människorna, är det gott att kunna sätta sitt hopp till Guds<br />
löften om att han skall låta oss uppstå igen. Men <strong>för</strong> dig blir det ingen uppståndelse<br />
till liv.«<br />
Responsoriepsalm Ps 17:1, 5–6, 8, 15 (R. 15b)<br />
R. Jag skall mättas av din åsyn när jag vaknar.<br />
Hör min rättvisa sak, Herre, ge akt på mitt rop!<br />
Lyssna till min bön, jag talar utan svek!<br />
Från budens stigar vek jag aldrig,<br />
jag gick din väg utan att snubbla. R.<br />
Jag ropar <strong>och</strong> du svarar mig, Gud.<br />
Lyssna på mig, hör mina ord,<br />
Bevara mig som din ögonsten,<br />
göm mig i dina vingars skugga. R.<br />
Frikänd skall jag se ditt ansikte<br />
<strong>och</strong> mättas av din åsyn när jag vaknar. R.<br />
Andra läsningen 2 Thess 2:16 – 3:5<br />
Må vår herre Jesus Kristus själv <strong>och</strong> Gud, vår fader, som älskar oss <strong>och</strong> i sin nåd har<br />
gett oss evig tröst <strong>och</strong> säkert hopp, uppmuntra <strong>och</strong> styrka er till allt gott i gärning<br />
<strong>och</strong> ord.
Och så, bröder, be <strong>för</strong> oss att Herrens ord vinner spridning <strong>och</strong><br />
anseende, så som har skett hos er, <strong>och</strong> att vi <strong>för</strong>skonas från brottsliga <strong>och</strong> onda<br />
människor — alla har ju inte tron. Men Herren är trofast, han skall styrka er <strong>och</strong><br />
skydda er <strong>för</strong> det onda. I vår tro på Herren litar vi på att ni gör <strong>och</strong> kommer att göra<br />
vad vi här <strong>för</strong>eskriver. Må Herren leda er fram till Guds kärlek <strong>och</strong> Kristi uthållighet.<br />
Halleluja Upp 1:5a, 6b<br />
V. Jesus Kristus är den <strong>för</strong>stfödde från de döda.<br />
Honom tillhör äran i evigheters evighet.<br />
Evangelium Luk 20:27–38<br />
Vid den tiden kom några saddukeer — de <strong>för</strong>nekar att det finns en uppståndelse —<br />
till Jesus <strong>och</strong> frågade: »Mästare, Mose lär oss ju i skriften att om någon har en gift<br />
bror som dör barnlös, så skall han gifta sig med änkan <strong>och</strong> skaffa efterkommande åt<br />
brodern. Nu fanns det sju bröder. Den <strong>för</strong>ste gifte sig <strong>och</strong> dog barnlös. Den andre <strong>och</strong><br />
den tredje gifte sig med änkan, likaså de återstående, <strong>och</strong> alla sju dog utan att lämna<br />
barn efter sig. Slutligen dog också kvinnan. Hur blir det med henne vid<br />
uppståndelsen, vems hustru blir hon? Alla sju hade ju haft henne som hustru.« Jesus<br />
svarade: »Denna världens människor gifter sig <strong>och</strong> blir bortgifta, men de som befinns<br />
värdiga att komma till den andra världen <strong>och</strong> uppstå från de döda, de gifter sig inte<br />
<strong>och</strong> blir inte bortgifta. De kan ju inte mera dö, de är som änglar, <strong>och</strong> de är Guds<br />
söner, eftersom de har fått uppstå. Att de döda uppstår har också Mose visat i stället<br />
om törnbusken, där han kallar Herren <strong>för</strong> Abrahams Gud <strong>och</strong> Isaks Gud <strong>och</strong> Jakobs Gud.<br />
Gud är inte en gud <strong>för</strong> döda utan <strong>för</strong> levande, ty <strong>för</strong> honom är alla levande.«<br />
eller (kortare läsning):<br />
Evangelium Luk 20:27, 34–38<br />
Vid den tiden sade Jesus till saddukeerna, som <strong>för</strong>nekar att det finns en<br />
uppståndelse: »Denna världens människor gifter sig <strong>och</strong> blir bortgifta, men de som<br />
befinns värdiga att komma till den andra världen <strong>och</strong> uppstå från de döda, de gifter<br />
sig inte <strong>och</strong> blir inte bortgifta. De kan ju inte mera dö, de är som änglar, <strong>och</strong> de är<br />
Guds söner, eftersom de har fått uppstå. Att de döda uppstår har också Mose visat i<br />
stället om törnbusken, där han kallar Herren <strong>för</strong> Abrahams Gud <strong>och</strong> Isaks Gud <strong>och</strong><br />
Jakobs Gud. Gud är inte en gud <strong>för</strong> döda utan <strong>för</strong> levande, ty <strong>för</strong> honom är alla<br />
levande.«
11 <strong>november</strong><br />
Läsning Vish 1:1–7<br />
Älska rättfärdigheten, ni som härskar över jorden.<br />
Tänk på Herren med svekfritt sinne<br />
<strong>och</strong> sök honom med uppriktigt hjärta.<br />
Ty de som inte utmanar honom finner honom,<br />
han visar sig <strong>för</strong> dem som inte misstror honom.<br />
Svekfull beräkning leder bort från Gud,<br />
<strong>och</strong> hans makt avslöjar de dårar som sätter den på prov.<br />
Till en ränksmidares själ kommer inte visheten,<br />
den vill inte bo i en kropp som har sålt sig åt synden.<br />
Nej, fostrans heliga ande skyr svek<br />
<strong>och</strong> flyr de o<strong>för</strong>nuftigas beräkning,<br />
den visar vad den är när orätt kommer nära.<br />
Ty visheten är en ande som älskar människan,<br />
den överser inte med vad som rör sig inom honom,<br />
bevakar omutligt hans tankar<br />
<strong>och</strong> hör alla hans ord.<br />
Ja, Herrens ande uppfyller världen,<br />
den håller samman allt <strong>och</strong> uppfattar varje ljud.<br />
Responsoriepsalm Ps 139:1–10 (R. 24b)<br />
R. Herre, led mig på den eviga vägen.<br />
Herre, du utrannsakar mig <strong>och</strong> känner mig,<br />
du känner mig, vare sig jag sitter eller står,<br />
du <strong>för</strong>står mina tankar fjärran ifrån.<br />
Vare sig jag går eller ligger, utforskar du det,<br />
<strong>och</strong> med alla mina vägar är du <strong>för</strong>trogen. R.<br />
Ty <strong>för</strong>rän ett ord är på min tunga,<br />
så känner du, Herre, det till fullo.<br />
Du omsluter mig på alla sidor<br />
<strong>och</strong> håller mig i din hand.<br />
En sådan kunskap är mig allt<strong>för</strong> <strong>under</strong>bar,<br />
den är mig <strong>för</strong> hög, jag kan inte begripa den. R.<br />
Vart skall jag gå <strong>för</strong> din ande,<br />
<strong>och</strong> vart skall jag fly <strong>för</strong> ditt ansikte?<br />
For jag upp till himmelen, så är du där,<br />
<strong>och</strong> bäddade jag åt mig i dödsriket, så är du också där. R.
Tog jag morgonrodnadens vingar,<br />
gjorde jag mig en boning ytterst i havet,<br />
så skulle också där din hand leda mig<br />
<strong>och</strong> din högra hand fatta mig. R.<br />
Halleluja Jfr Fil 2:15–16<br />
V. Ni ska lysa som stjärnor på himlen;<br />
håll er till livets ord.<br />
Evangelium Luk 17:1–6<br />
Vid den tiden sade Jesus till sina lärjungar: »Det är oundvikligt att <strong>för</strong><strong>för</strong>elserna<br />
kommer, men ve den genom vilken de kommer. Det vore bättre <strong>för</strong> honom att ha<br />
sänkts i havet med en kvarnsten om halsen än att kunna <strong>för</strong>leda en enda av dessa<br />
små. Ta er i akt!<br />
Om din broder gör orätt, så tillrättavisa honom, <strong>och</strong> om han ångrar sig,<br />
så <strong>för</strong>låt honom. Även om han gör orätt mot dig sju gånger om dagen <strong>och</strong> sju gånger<br />
kommer tillbaka <strong>och</strong> säger: Jag ångrar mig, så skall du <strong>för</strong>låta honom.«<br />
Apostlarna sade till Herren: »Ge oss större tro.« Herren svarade: »Om ni<br />
hade tro så stor som ett senapskorn, skulle ni kunna säga till mullbärsträdet där: Dra<br />
upp dig själv med rötterna <strong>och</strong> plantera dig i havet! Och det skulle lyda er.«<br />
12 <strong>november</strong><br />
Läsning Vish 2:23 – 3:9<br />
Gud skapade människan till odödlighet<br />
<strong>och</strong> gjorde henne till en avbild av sitt eget väsen,<br />
men genom djävulens avund kom döden in i världen,<br />
<strong>och</strong> de som är hans egendom får erfara den.<br />
De rättfärdigas själar är i Guds hand,<br />
<strong>och</strong> ingen plåga skall nå dem.<br />
I dåraktiga människors ögon är de döda;<br />
deras bortgång kallas olycka<br />
<strong>och</strong> deras hädanfärd <strong>för</strong>intelse,<br />
med de är i frid.<br />
Även om de har straffats, så som människor ser det,<br />
har de rikt hopp om odödlighet.<br />
Efter att ha tuktats något litet skall de få möta godhet,<br />
ty Gud satte dem på prov<br />
<strong>och</strong> fann att de var honom värdiga.<br />
Som guld i smältugnen prövade han dem,<br />
han tog emot dem som en brännoffergåva.<br />
I den stund då han kommer till dem skall de flamma upp
<strong>och</strong> flyga fram som gnistor i halm.<br />
De skall döma folken <strong>och</strong> härska över hedningarna,<br />
<strong>och</strong> Herren skall vara deras konung i evighet.<br />
De som <strong>för</strong>litar sig på honom skall <strong>för</strong>stå sanningen,<br />
<strong>och</strong> de trogna skall <strong>för</strong>bli hos honom i kärlek.<br />
Ty hans heliga får nåd <strong>och</strong> barmhärtighet,<br />
<strong>och</strong> han skall komma till sina utvalda.<br />
Responsoriepsalm Ps 34:2–3, 16–19 (R. 2a)<br />
R. Jag vill alltid prisa Herren.<br />
Jag vill alltid prisa Herren,<br />
hans lov skall ständigt vara i min mun.<br />
Min själ skall berömma sig av Herren,<br />
de ödmjuka skall höra det <strong>och</strong> glädja sig. R.<br />
Herrens ögon är vända till de rättfärdiga<br />
<strong>och</strong> hans öron till deras rop.<br />
Men Herren vänder sitt ansikte mot dem som gör det onda,<br />
han vill utrota minnet av dem från jorden. R.<br />
Herren hör, när de rättfärdiga ropar,<br />
<strong>och</strong> räddar dem ur all deras nöd.<br />
Herren är nära dem som har ett <strong>för</strong>krossat hjärta<br />
<strong>och</strong> hjälper dem som har en bedrövad ande. R.<br />
Halleluja Joh 14:23<br />
V. Om någon älskar mig, bevarar han mitt ord,<br />
<strong>och</strong> min fader skall älska honom,<br />
<strong>och</strong> vi skall komma till honom.<br />
Evangelium Luk 17:7–10<br />
Vid den tiden sade Jesus till sina lärjungar: »Om ni har en tjänare som plöjer eller<br />
vallar får, säger ni då till honom när han kommer hem från ägorna: Gå genast <strong>och</strong> slå<br />
dig ner vid bordet. Nej, ni säger: Gör i ordning maten åt mig, fäst upp dina kläder<br />
<strong>och</strong> passa upp mig medan jag äter <strong>och</strong> dricker; sedan kan du själv äta <strong>och</strong> dricka. Inte<br />
får tjänaren något tack <strong>för</strong> att han gör vad han är ålagd. På samma sätt med er: när ni<br />
har gjort allt som åligger er, skall ni säga: Vi är odugliga tjänare, vi har bara gjort vad<br />
vi är skyldiga att göra.«
13 <strong>november</strong><br />
Läsning Vish 6:1–11<br />
Lyssna, konungar, <strong>och</strong> kom till insikt!<br />
Lär av mig, ni som härskar över jordens alla länder!<br />
Hör noga på, ni som regerar över människorna,<br />
ni som yvs över era många <strong>under</strong>såtar.<br />
Det är Herren som har gett er väldet,<br />
er makt kommer från den Högste;<br />
han skall pröva era gärningar <strong>och</strong> granska era beslut.<br />
Ni är tjänare i hans rike men har inte regerat rättrådigt,<br />
inte följt lagen <strong>och</strong> inte levt efter Guds vilja.<br />
Plötsligt skall han stå där <strong>och</strong> fylla er med fasa;<br />
domen blir hård över höga herrar.<br />
För den ringe finns <strong>för</strong>låtelse <strong>och</strong> nåd,<br />
men de mäktiga möter makt, när de rannsakas.<br />
Han som är allas härskare tar inte hänsyn till person<br />
<strong>och</strong> viker inte <strong>för</strong> världslig storhet.<br />
Hög <strong>och</strong> låg har han själv skapat,<br />
<strong>och</strong> han sörjer <strong>för</strong> alla på samma sätt,<br />
men en sträng granskning väntar denna världens stora.<br />
Till er talar jag alltså, envåldshärskare,<br />
<strong>för</strong> att ni skall lära er vishet <strong>och</strong> undgå felsteg.<br />
De som hållit den heliga lagen i helgd<br />
skall räknas som heliga.<br />
De som lärt sig den blir <strong>för</strong>svarade vid domen.<br />
Längta där<strong>för</strong> efter mina ord<br />
<strong>och</strong> ta begärligt emot dem; de ger er god fostran.<br />
Responsoriepsalm Ps 82:3–4, 6–7 (R. 8a)<br />
R. Stå upp, o Gud, håll dom över jorden.<br />
Skaffa den arme <strong>och</strong> faderlöse rätt,<br />
ge den betryckte <strong>och</strong> fattige rättvisa.<br />
Befria den arme <strong>och</strong> fattige,<br />
rädda honom ur de gudlösas våld. R.<br />
Jag har sagt att ni är gudar,<br />
allesammans den Högstes söner,<br />
men ni måste dö, som människor dör,<br />
<strong>och</strong> falla, som furstarna faller. R.
Halleluja Jfr 1 Thess 5:18<br />
V. Tacka alltid Gud, ge honom ära:<br />
det är hans vilja i Kristus Jesus.<br />
Evangelium Luk 17:11–19<br />
Under sin vandring mot Jerusalem följde Jesus gränsen mellan Samarien <strong>och</strong><br />
Galileen. När han var på väg in i en by, kom tio spetälska emot honom. De stannade<br />
på avstånd <strong>och</strong> ropade: »Jesus, mästare, <strong>för</strong>barma dig över oss!« Då sade han till<br />
dem: »Gå <strong>och</strong> visa upp er <strong>för</strong> prästerna!« Och medan de var på väg dit, blev de rena.<br />
En av dem vände tillbaka när han såg att han hade blivit frisk. Med hög röst prisade<br />
han Gud <strong>och</strong> kastade sig till marken vid Jesu fötter <strong>och</strong> tackade honom. Han var<br />
samarier. Jesus frågade: »Blev inte alla tio rena? Var är de nio andra? Är det bara den<br />
här främlingen som har vänt tillbaka <strong>för</strong> att ge Gud ära?« Och han sade till mannen:<br />
»Stig upp <strong>och</strong> gå. Din tro har hjälpt dig.«<br />
14 <strong>november</strong><br />
Läsning Vish 7:22 – 8:1<br />
I visheten bor en ande som är <strong>för</strong>nuftig <strong>och</strong> helig,<br />
ensam i sitt slag, mångfald till formen,<br />
tunn, lättrörlig, klarsynt, ogrumlad,<br />
tydlig, okränkbar, vän till det goda, skarpsinnig,<br />
oemotståndlig, välgörande, människovänlig,<br />
fast, orubblig, bekymmersfri,<br />
allsmäktig <strong>och</strong> med uppsikt över allt;<br />
den genomströmmar alla andar<br />
som är <strong>för</strong>nuftiga, rena <strong>och</strong> av den tunnaste materia.<br />
Ingenting är så rörligt som vishetens rörelse.<br />
I sin renhet tränger hon i allt, i alla dess delar.<br />
Hon är ett utflöde från Guds makt,<br />
hon strömmar kristallklar fram ur allhärskarens härlighet.<br />
Där<strong>för</strong> kan ingenting orent komma henne nära.<br />
Hon är ett återsken av det eviga ljuset,<br />
en klar spegling av Guds verksamhet<br />
<strong>och</strong> en avbild av hans godhet.<br />
Hon är en men <strong>för</strong>mår allt,<br />
hon <strong>för</strong>blir vad hon är men gör allting nytt.<br />
I släkte efter släkte finner hon rum i heliga själar<br />
<strong>och</strong> frambringar profeter <strong>och</strong> vänner till Gud,<br />
ty Gud älskar bara den som lever med visheten.<br />
Hon är härligare än solen<br />
<strong>och</strong> <strong>för</strong>mer än alla stjärnbilder.<br />
Hennes strålkraft visar sig överträffa ljusets,<br />
ty ljuset avlöses av natten,
men visheten kan inget ont få makt över.<br />
Hon sträcker sig med kraft från öster till väster,<br />
<strong>och</strong> hon styr skickligt allt.<br />
Responsoriepsalm Ps 119:89–91, 130, 135, 175 (R. 89a)<br />
R. Ditt ord står fast i himlen.<br />
Herre, du är i evighet,<br />
ditt ord står fast i himlen. R.<br />
Från släkte till släkte varar din trofasthet.<br />
Du har grundat jorden, <strong>och</strong> den består. R.<br />
Allt består än i dag enligt din befallning,<br />
allting måste tjäna dig. R.<br />
När dina ord upplåts, ger de ljus<br />
<strong>och</strong> skänker de enfaldiga <strong>för</strong>stånd. R.<br />
Låt ditt ansikte lysa över din tjänare,<br />
<strong>och</strong> lär mig dina stadgar. R.<br />
Låt mig leva, så skall jag lova dig,<br />
<strong>och</strong> låt dina lagar hjälpa mig. R.<br />
Halleluja Joh 15:5<br />
V. Jag är vinstocken, ni är grenarna, säger Herren.<br />
Om någon är kvar i mig <strong>och</strong> jag i honom, bär han rik frukt.<br />
Evangelium Luk 17:20–25<br />
Tillfrågad av fariseerna om när Guds rike skulle komma svarade Jesus: »Guds rike<br />
kommer inte på ett sådant sätt att man kan se det med sina ögon. Ingen kan säga:<br />
Här är det, eller: Där är det. Nej, Guds rike är inom er.«<br />
Till lärjungarna sade han: »Det skall komma en tid då ni längtar efter att<br />
få uppleva en enda av Människosonens dagar men inte får det. Man skall säga till er:<br />
Där är han, eller: Här är han. Spring inte dit de pekar, rusa inte efter dem. Ty liksom<br />
blixten flammar till <strong>och</strong> lyser upp hela himlen från horisont till horisont, så skall<br />
Människosonen visa sig på sin dag. Men <strong>för</strong>st måste han lida mycket <strong>och</strong> <strong>för</strong>kastas av<br />
detta släkte.«
15 <strong>november</strong><br />
Läsning Vish 13:1–9<br />
Ohjälpliga dårar var alla de människor som inte visste något om Gud, inte <strong>för</strong>mådde<br />
hämta kunskap ur det sköna de såg om Honom som är, <strong>och</strong> inte lärde känna<br />
konstnären genom att ge akt på hans verk, utan trodde att elden eller vinden eller<br />
den flyktiga luften eller stjärnornas krets eller det svallande havet eller himlens<br />
ljusbärare var gudar <strong>och</strong> världens styresmän. Om de har hållit dessa ting <strong>för</strong> gudar<br />
där<strong>för</strong> att de tjusats av deras skönhet, då bör de inse hur mycket <strong>för</strong>mer än tingen<br />
deras härskare är. All skönhets upphov har ju skapat dem. Och om de drivits av<br />
<strong>för</strong>undran över tingens makt <strong>och</strong> kraft, bör de lära sig av dem hur mycket mäktigare<br />
deras skapare är. Ty ur storheten <strong>och</strong> skönheten hos det skapade träder bilden av<br />
dess upphovsman fram <strong>för</strong> tanken. Ändå <strong>för</strong>tjänar dessa människor inte att klandras<br />
så strängt; det är kanske så att de söker Gud <strong>och</strong> gärna vill finna honom, fastän de<br />
går vilse <strong>under</strong> sina ansträngningar. De lever bland hans verk <strong>och</strong> utforskar dem, <strong>och</strong><br />
de <strong>för</strong>leds av den yttre anblicken, eftersom det de ser är så vackert. Men urskuldas<br />
helt kan de inte — om de <strong>för</strong>mådde skaffa sig så stora kunskaper att de kunde ana<br />
sig till evigheten, var<strong>för</strong> har de då inte redan funnit tingens härskare?<br />
Responsoriepsalm Ps 19:2–5 (R. 2a)<br />
R. Himlarna <strong>för</strong>kunnar Guds ära.<br />
Himlarna <strong>för</strong>kunnar Guds ära,<br />
<strong>och</strong> fästet vittnar om hans händers verk.<br />
Den ena dagen talar därom till den andra,<br />
den ena natten kungör det <strong>för</strong> den andra,<br />
det är ett tal <strong>och</strong> ett ljud, vars röst inte hörs. R.<br />
De sträcker sig ut över hela jorden,<br />
<strong>och</strong> deras ord går till världens ändar. R.<br />
Halleluja Jfr Luk 21:28<br />
V. Räta på er, lyft era huvuden,<br />
ty er befrielse närmar sig.<br />
Evangelium Luk 17:26–37<br />
Vid den tiden sade Jesus till sina lärjungar: »Som det var i Noas dagar, så skall det bli<br />
<strong>under</strong> Människosonens dagar. Folk åt <strong>och</strong> drack, gifte sig <strong>och</strong> blev bortgifta, ända till<br />
den dag då Noa gick in i arken <strong>och</strong> floden kom över dem <strong>och</strong> gjorde slut på dem alla.<br />
Eller som på Lots tid: folk åt <strong>och</strong> drack, köpte <strong>och</strong> sålde, planterade <strong>och</strong> byggde, men<br />
den dag då Lot lämnade Sodom regnade eld <strong>och</strong> svavel från himlen <strong>och</strong> gjorde slut<br />
på dem alla. Likadant blir det den dag då Människosonen uppenbaras.
Den dagen får den som är uppe på taket <strong>och</strong> har sina tillhörigheter inne i<br />
huset inte gå ner <strong>och</strong> hämta dem, <strong>och</strong> den som är ute på ägorna får inte vända<br />
tillbaka hem. Kom ihåg Lots hustru. Den som <strong>för</strong>söker bevara sitt liv skall mista det,<br />
men den som mister det skall rädda det. Jag säger er: den natten ligger två män på<br />
samma bädd; den ene skall tas med <strong>och</strong> den andre skall lämnas kvar. Två kvinnor<br />
mal tillsammans; den ena skall tas med <strong>och</strong> den andra skall lämnas kvar.« De<br />
frågade honom: »Var blir det, herre?« Han svarade: »Där liket ligger, där samlas<br />
gamarna.«<br />
16 <strong>november</strong><br />
Läsning Vish 18:14–16; 19:6–9<br />
När djup tystnad behärskade allt <strong>och</strong> natten hade nått halvvägs i sitt snabba lopp,<br />
svingade sig ditt allsmäktiga ord från kungatronen i himlen ned till det land som<br />
skulle <strong>för</strong>ödas, en hotfull krigare med din obönhörliga befallnings skarpa svärd. Där<br />
han stannade spred han död överallt, han stod på jorden <strong>och</strong> nådde ända till himlen.<br />
Hela skapelsens väsen omformades än en gång från grunden i lydnad<br />
<strong>för</strong> dina befallningar, <strong>för</strong> att dina tjänare skulle bevaras oskadda. Man fick se hur ett<br />
moln täckte lägret <strong>och</strong> hur torr mark steg upp där det nyss var vatten; en<br />
framkomlig väg höjde sig ur Röda havet, en grönskande slätt ur det vilda vågsvallet.<br />
Där gick de fram, hela det folk som beskyddades av din hand <strong>och</strong> som hade fått se så<br />
märkliga tecken. De var som hästar på bete, de skuttade som lamm, <strong>och</strong> de lovsjöng<br />
dig, Herre, sin räddare.<br />
Responsoriepsalm Ps 105:2–3, 36–37, 42–43 (R. 5a)<br />
R. Tänk på de <strong>under</strong>bara gärningar Herren har gjort<br />
eller: Halleluja.<br />
Sjung <strong>och</strong> spela till Herrens ära,<br />
<strong>för</strong>kunna alla hans <strong>under</strong>.<br />
Var stolta över hans heliga namn,<br />
må de som söker Herren glädja sig av hjärtat. R.<br />
Han slog allt <strong>för</strong>stfött i deras land,<br />
<strong>för</strong>stlingen av deras kraft.<br />
Så <strong>för</strong>de han ut sitt folk med silver <strong>och</strong> guld,<br />
<strong>och</strong> i hans stammar fanns ingen som stapplade. R.<br />
Han tänkte på sitt heliga ord<br />
<strong>och</strong> på Abraham, sin tjänare.<br />
Så <strong>för</strong>de han ut sitt folk med fröjd,<br />
sina utvalda <strong>under</strong> jubel. R.
Halleluja Jfr 2 Thess 2:14<br />
V. Gud har kallat oss genom evangeliet,<br />
<strong>för</strong> att vi skall vinna Jesu Kristi härlighet.<br />
Evangelium Luk 18:1–8<br />
Vid den tiden gav Jesus sina lärjungar en liknelse <strong>för</strong> att lära dem att alltid be <strong>och</strong><br />
inte ge upp: »I en stad fanns det en domare som varken fruktade Gud eller brydde<br />
sig om människor. I samma stad fanns en änka, <strong>och</strong> hon kom gång på gång till<br />
honom <strong>och</strong> sade: ’Låt mig få ut av min motpart vad jag har rätt till.’ Till en början<br />
ville han inte, men sedan tänkte han: ’Inte <strong>för</strong> att jag fruktar Gud eller bryr mig om<br />
människor, men så besvärlig som den där änkan är skall jag låta henne få ut vad hon<br />
har rätt till, annars pinar hon livet ur mig med sitt springande.’ » Och Herren sade:<br />
»Där hör ni vad en orättfärdig domare säger. Skulle då inte Gud låta sina utvalda få<br />
sin rätt, när de ropar till honom dag <strong>och</strong> natt? Skulle han låta dem vänta? Jag säger<br />
er: han skall snart nog låta dem få sin rätt. Men Människosonen, skall han finna<br />
någon tro här på jorden när han kommer?«<br />
17 <strong>november</strong><br />
TRETTIOTREDJE SÖNDAGEN »UNDER ÅRET«<br />
Första läsningen Mal 4:1–2a<br />
Så säger Herren: Dagen kommer, <strong>och</strong> den skall brinna som en ugn. Då skall alla<br />
fräcka <strong>och</strong> alla som handlar orätt bli till halm, <strong>och</strong> dagen som kommer skall<br />
<strong>för</strong>bränna dem, säger Herren Sebaot. Varken rot eller gren blir kvar. Men <strong>för</strong> er som<br />
fruktar mitt namn skall rättfärdighetens sol gå upp, <strong>och</strong> dess vingar skall ge<br />
läkedom.<br />
Responsoriepsalm Ps 98:5–9 (R. jfr 9)<br />
R. Herren kommer, med rättvisa dömer han folken.<br />
Sjung till lyra <strong>för</strong> Herren,<br />
låt lyrans strängar klinga!<br />
Blås i trumpeter <strong>och</strong> horn,<br />
hylla konungen, Herren! R.<br />
Havet skall brusa <strong>och</strong> allt det rymmer,<br />
världen <strong>och</strong> alla som bor i den.<br />
Floderna skall klappa händer,<br />
bergen skall jubla tillsammans<br />
in<strong>för</strong> Herren: se, han kommer<br />
<strong>för</strong> att råda över jorden,
åda rättvist över världen,<br />
råda med oväld över folken. R.<br />
Andra läsningen 2 Thess 3:7–12<br />
Ni vet själva på vilket sätt ni skall efterlikna oss. Vi var aldrig oordentliga hos er <strong>och</strong><br />
åt aldrig av andras bröd utan att ha gjort rätt <strong>för</strong> oss. Vi slet <strong>och</strong> släpade, arbetade<br />
dag <strong>och</strong> natt <strong>för</strong> att inte ligga någon av er till last. Inte <strong>för</strong> att vi skulle sakna rätt till<br />
det, men vi har velat ge er ett <strong>för</strong>edöme att följa. När vi kom till er gav vi er som<br />
<strong>för</strong>eskrift: den som inte vill arbeta får inte heller äta. Och nu har vi hört att några<br />
ibland er lever utan ordning. De gör inte vad de skall, bara vad de inte skall. Den<br />
sortens människor <strong>för</strong>eskriver <strong>och</strong> <strong>för</strong>manar vi i herren Jesu Kristi namn att arbeta<br />
lugnt <strong>och</strong> stilla <strong>och</strong> äta sitt eget bröd.<br />
Halleluja Jfr Luk 21:28<br />
V. Räta på er, lyft era huvuden,<br />
ty er befrielse närmar sig.<br />
Evangelium Luk 21:5–19<br />
När några talade om templet, hur vackert det var med sin fina sten <strong>och</strong> sina<br />
praktgåvor, sade Jesus: »Allt detta som ni ser — det skall komma en tid då det inte<br />
lämnas sten på sten utan allt bryts ner.«<br />
Då frågade de honom: »Mästare, när sker detta <strong>och</strong> vad blir tecknet på<br />
att det börjar?« Han svarade: »Se till att ni inte blir vilseledda. Många kommer att<br />
uppträda <strong>under</strong> mitt namn <strong>och</strong> säga: Det är jag, <strong>och</strong>: Tiden är nära. Men följ dem<br />
inte. När ni får höra om krig <strong>och</strong> oroligheter, så tappa inte besinningen. Detta måste<br />
<strong>för</strong>st hända, men det är ännu inte slutet.« Och han sade till dem: »Folk skall resa sig<br />
mot folk <strong>och</strong> rike mot rike. Det blir svåra jordbävningar <strong>och</strong> pest <strong>och</strong> hungersnöd på<br />
den ena platsen efter den andra. Förfärliga ting skall ske <strong>och</strong> väldiga tecken visa sig<br />
på himlen.<br />
Men innan allt detta händer skall man gripa er <strong>och</strong> <strong>för</strong>följa er. Man skall<br />
överlämna er åt synagogorna <strong>och</strong> kasta er i fängelse <strong>och</strong> dra er in<strong>för</strong> kungar <strong>och</strong><br />
ståthållare <strong>för</strong> mitt namns skull. Då får ni tillfälle att vittna. Lägg bara på minnet att<br />
ni inte skall <strong>för</strong>bereda några <strong>för</strong>svarstal, ty jag skall ge er ord <strong>och</strong> visdom som era<br />
fiender inte kan stå emot eller vederlägga. Ni skall bli <strong>för</strong>rådda till <strong>och</strong> med av<br />
<strong>för</strong>äldrar <strong>och</strong> syskon <strong>och</strong> släktingar <strong>och</strong> vänner. En del av er skall man döda, <strong>och</strong> ni<br />
skall bli hatade av alla <strong>för</strong> mitt namns skull. Men inte ett hår på ert huvud skall gå<br />
<strong>för</strong>lorat. Genom att hålla ut skall ni vinna ert liv.«
18 <strong>november</strong><br />
Läsning 1 Mack 1:10–15, 41–43, 54–57, 62–64<br />
Det utgick ett genom<strong>för</strong>därvat skott: Anti<strong>och</strong>os Epifanes, kung Anti<strong>och</strong>os son, som<br />
hade varit gisslan i Rom. Han blev kung år 137, räknat från det grekiska väldets<br />
början.<br />
Vid den tiden började somliga israeliter att överge lagen, <strong>och</strong> de lockade<br />
många med sig. De sade: »Låt oss närma oss hedningarna som bor omkring oss <strong>och</strong><br />
sluta <strong>för</strong>bund med dem. Sedan vi avskilde oss från dem har många olyckor kommit<br />
över oss.« Detta slags tal vann folkets gillande. Några av dem reste på eget initiativ<br />
till kungen, <strong>och</strong> han gav dem rätt att följa hednisk lag <strong>och</strong> sed. Sedan byggde de en<br />
idrottsanläggning i Jerusalem enligt hedningarnas bruk. De skaffade sig <strong>för</strong>hud <strong>och</strong><br />
avföll från det heliga <strong>för</strong>bundet. De beblandade sig med hedningarna <strong>och</strong> sålde sig<br />
till att göra det onda.<br />
Kungen sände ut en skrivelse till hela sitt rike: Alla skulle bli ett enda<br />
folk, <strong>och</strong> var <strong>och</strong> en skulle överge sina lagar <strong>och</strong> seder. Alla hednafolk böjde sig <strong>för</strong><br />
kungens befallning. Också många israeliter rättade sig efter den gudsdyrkan han<br />
<strong>för</strong>eskrev, började offra åt avgudarna <strong>och</strong> vanhelgade sabbaten.<br />
Den femtonde dagen i månaden kislev år 145 lät kungen bygga den<br />
vanhelgande skändligheten på brännofferaltaret; även runt om i Juda städer byggdes<br />
altaren, <strong>och</strong> man tände rökelse vid husdörrarna <strong>och</strong> på gatorna. Alla skriftrullar med<br />
lagen som påträffades blev sönderrivna <strong>och</strong> uppbrända. Om man fann någon som<br />
ägde <strong>för</strong>bundets bok eller någon som höll lagen i ära, betydde kungens påbud döden<br />
<strong>för</strong> honom.<br />
Men många israeliter fann mod <strong>och</strong> styrka inom sig till beslutet att inte<br />
äta något orent. De <strong>för</strong>edrog döden fram<strong>för</strong> att vanhelga sig själva genom maten <strong>och</strong><br />
skända det heliga <strong>för</strong>bundet. Och de led döden. Fruktansvärd var vreden som<br />
drabbade Israel.<br />
Responsoriepsalm Ps 119:53, 61, 134, 150,<br />
155, 158 (R. jfr 88)<br />
R. Behåll mig vid liv så vill jag hålla dina vittnesbörd.<br />
Jag grips av glödande harm,<br />
där<strong>för</strong> att de gudlösa överger din lag. R.<br />
De gudlösas snaror omger mig,<br />
men jag glömmer inte din lag. R.<br />
Rädda mig från människors <strong>för</strong>tryck,<br />
så vill jag hålla dina befallningar. R.<br />
Nära är de som samvetslöst jagar mig,<br />
de som är långt ifrån din lag. R.
Räddningen är fjärran från de gudlösa,<br />
ty de frågar inte efter dina stadgar. R.<br />
Jag känner leda vid de trolösa,<br />
när jag ser att de inte håller dina bud. R.<br />
Halleluja Joh 8:12<br />
V. Jag är världens ljus, säger Herren.<br />
Den som följer mig skall ha livets ljus.<br />
Evangelium Luk 18:35–43<br />
Vid den tiden då Jesus närmade sig Jeriko, satt där en blind vid vägkanten <strong>och</strong><br />
tiggde. Han hörde en folkhop komma på vägen <strong>och</strong> frågade vad som stod på. Man<br />
talade om <strong>för</strong> honom att Jesus från Nasaret gick <strong>för</strong>bi, <strong>och</strong> då ropade han: »Jesus,<br />
Davids son, <strong>för</strong>barma dig över mig.« De som gick främst sade åt honom att vara tyst,<br />
men han ropade ännu högre: »Davids son, <strong>för</strong>barma dig över mig.« Jesus stannade<br />
<strong>och</strong> sade till dem att leda fram honom, <strong>och</strong> då mannen kom närmare frågade Jesus:<br />
»Vad vill du att jag skall göra <strong>för</strong> dig?« Han svarade: »Herre, gör så att jag kan se<br />
igen.« Jesus sade: »Du kan se igen. Din tro har hjälpt dig.« Genast kunde han se, <strong>och</strong><br />
han följde med Jesus <strong>och</strong> prisade Gud. Och allt folket som såg det sjöng Guds lov.<br />
19 <strong>november</strong><br />
Läsning 2 Mack 6:18–31<br />
En av de mest framstående skriftlärda var Elasar, en man i hög ålder med ädla<br />
anletsdrag. Honom tvingade man att öppna munnen <strong>för</strong> att äta svinkött. Men<br />
eftersom han <strong>för</strong>edrog en ärofull död fram<strong>för</strong> ett liv i skam, spottade han ut köttet<br />
<strong>och</strong> gick självmant fram till tortyrpålen. Den vägen måste alla gå som hade mod nog<br />
att värja sig mot sådant som man inte får smaka ens <strong>för</strong> att rädda livet.<br />
De som var <strong>för</strong>ordnade att tjänstgöra vid den lagvidriga offermåltiden<br />
kände emellertid Elasar sedan gammalt. Där<strong>för</strong> tog de honom avsides <strong>och</strong><br />
uppmanade honom att skaffa sådant kött som han fick äta <strong>och</strong> som han själv hade<br />
låtit laga till <strong>och</strong> låtsas som om det var offerköttet han åt av, så som kungen hade<br />
<strong>för</strong>ordnat. Gjorde han detta, skulle han undgå att avrättas; med tanke på deras långa<br />
vänskap ville de visa skonsamhet.<br />
Men Elasar visade en klarsyn, värdig hans år, hans ålders auktoritet,<br />
hans grå hår som vittnade om ärofulla mödor, hans levnadssätt som varit<br />
<strong>för</strong>edömligt ända från barndomen, <strong>och</strong> mer än så: värdig den heliga lag som är<br />
skapad av Gud. I den andan gav han sitt svar genom att be dem sända honom till<br />
dödsriket utan vidare dröjsmål. »Det anstår inte min ålder«, sade han, »att delta i ett<br />
bedrägeri som skulle få många ungdomar att tro att den nittioårige Elasar gått över<br />
till hedendomen. De skulle lockas på villovägar av mitt hyckleri <strong>och</strong> mitt begär att få
leva en <strong>för</strong>svinnande liten tid till, <strong>och</strong> själv skulle jag få min ålderdom fläckad <strong>och</strong><br />
besudlad. Ty även om jag <strong>för</strong> ögonblicket slipper undan det straff som människor<br />
kan utdela, kommer jag aldrig att kunna fly undan allhärskarens hand, vare sig jag<br />
lever eller dör. Där<strong>för</strong> vill jag nu modigt skiljas från livet, så att jag visar mig värdig<br />
min höga ålder <strong>och</strong> ger de unga ett ädelt exempel på hur man villigt <strong>och</strong> med ädelt<br />
sinne dör en skön död <strong>för</strong> den höga <strong>och</strong> heliga lagen.«<br />
Med de orden gick han direkt fram till tortyrpålen, <strong>och</strong> den välvilja som<br />
bödlarna nyss hade visat slog om till grymhet, ty det som han nu hade sagt var ren<br />
dårskap <strong>för</strong> dem. Redan döende <strong>under</strong> slagen stönade han fram: »Herren som äger<br />
den heliga kunskapen vet att jag kunnat slippa undan döden i stället <strong>för</strong> att nu bli<br />
piskad <strong>och</strong> känna dessa <strong>för</strong>färliga plågor i min kropp, men han vet också att min själ<br />
i gudsfruktan utstår detta med glädje.« På detta sätt lämnade han livet <strong>och</strong> gav med<br />
sin död inte bara de unga utan hela folkets flertal ett ädelt exempel att följa <strong>och</strong> ett<br />
hjältedåd att minnas.<br />
Responsoriepsalm Ps 3:2–8a (R. 6b)<br />
R. Herren beskyddar mig.<br />
Herre, se så många mina ovänner är!<br />
Många reser sig upp mot mig,<br />
många säger:<br />
»Det finns ingen räddning <strong>för</strong> honom hos Gud.« R.<br />
Men du, Herre, är en sköld <strong>för</strong> mig,<br />
du är min ära, den som lyfter mitt huvud.<br />
Jag höjde min röst <strong>och</strong> ropade till Herren,<br />
<strong>och</strong> han svarade mig från sitt heliga berg. R.<br />
Jag lade mig ner <strong>och</strong> somnade in,<br />
jag har åter vaknat upp, ty Herren beskyddar mig.<br />
Jag fruktar inte <strong>för</strong> skaror av många tusen,<br />
som lägrar sig mot mig runt omkring.<br />
Herre, stå upp, hjälp mig, min Gud. R.<br />
Halleluja 1 Joh 4:10b<br />
V. Gud har älskat oss <strong>och</strong> sänt sin Son<br />
som <strong>för</strong>soningsoffer <strong>för</strong> våra synder.<br />
Evangelium Luk 19:1–10<br />
Vid den tiden kom Jesus in i Jeriko <strong>och</strong> gick genom staden. Där fanns en man som<br />
hette Sackaios, <strong>och</strong> han hade hand om tullen <strong>och</strong> han var rik. Han ville gärna se vem<br />
denne Jesus var men kunde inte <strong>för</strong> folkmassan, <strong>för</strong> han var liten till växten. Han<br />
sprang i <strong>för</strong>väg <strong>och</strong> klättrade upp i en sykomor <strong>för</strong> att kunna se honom, eftersom han
skulle gå <strong>för</strong>bi där. När Jesus kom dit, såg han upp mot honom <strong>och</strong> sade: »Skynda<br />
dig ner, Sackaios, i dag skall jag gästa ditt hem.«<br />
Sackaios skyndade sig ner <strong>och</strong> tog emot honom med glädje. Alla som såg<br />
det mumlade <strong>för</strong>argat: »Han har tagit in hos en syndare.« Men Sackaios ställde sig<br />
upp <strong>och</strong> sade till Herren: »Hälften av vad jag äger, herre, skall jag ge åt de fattiga.<br />
Och har jag pressat ut pengar av någon, skall jag betala igen det fyrdubbelt.« Jesus<br />
sade till honom: »I dag har räddningen nått detta hus — han är också en son till<br />
Abraham, <strong>och</strong> Människosonen har kommit <strong>för</strong> att söka efter det som var <strong>för</strong>lorat <strong>och</strong><br />
rädda det.«<br />
20 <strong>november</strong><br />
Läsning 2 Mack 7:1, 20–31<br />
Det inträffade att sju bröder blev gripna tillsammans med sin mor. Kung Anti<strong>och</strong>os<br />
<strong>för</strong>sökte tvinga dem att äta av det <strong>för</strong>bjudna svinköttet genom att låta misshandla<br />
dem med spö <strong>och</strong> piska.<br />
En särskild beundran <strong>och</strong> ett gott eftermäle <strong>för</strong>tjänar modern, som såg<br />
sju söner dödas <strong>under</strong> loppet av en enda dag <strong>och</strong> modigt uthärdade det, där<strong>för</strong> att<br />
hon hoppades på Herren. Fylld av tapperhet uppmuntrade hon var <strong>och</strong> en av dem<br />
på fädernas språk, <strong>och</strong> hon styrkte sitt kvinnliga hjärta med manligt mod. »Jag vet<br />
inte hur ni blev till i min kropp«, sade hon till dem, »<strong>och</strong> det var inte jag som skänkte<br />
er liv <strong>och</strong> ande. Det var inte jag som fogade samman de ämnen som var <strong>och</strong> en av er<br />
är uppbyggd av. Det är världens skapare som formar människan när hon blir till <strong>och</strong><br />
som planerar alltings tillblivelse. Alltså skall han i sin barmhärtighet ge er anden <strong>och</strong><br />
livet tillbaka, där<strong>för</strong> att ni nu offrar er själva <strong>för</strong> hans lag.«<br />
Anti<strong>och</strong>os trodde att kvinnan brast i respekt <strong>för</strong> honom <strong>och</strong> tyckte att det<br />
hon sade lät som hån. Då nu den yngste ännu var kvar, nöjde han sig inte med<br />
<strong>för</strong>manande ord utan <strong>för</strong>band sig också med ed att göra honom rik <strong>och</strong> lycklig, uppta<br />
honom bland vännerna <strong>och</strong> an<strong>för</strong>tro honom ämbeten, om han bara ville överge sina<br />
fäders seder. Men när han inte visade något som helst intresse, kallade kungen fram<br />
modern <strong>och</strong> uppmanade henne att ge den unge mannen ett råd som kunde rädda<br />
honom.<br />
Efter lång övertalning åtog hon sig att <strong>för</strong>söka påverka sin son <strong>och</strong><br />
lutade sig mot honom, men det hon sade på fädernas språk var ett hån mot den<br />
grymme tyrannen: »Min son, var barmhärtig mot mig! Jag har burit dig i min kropp i<br />
nio månader, ammat dig <strong>under</strong> tre år, fött upp dig <strong>och</strong> sörjt <strong>för</strong> dina behov tills du<br />
nått den ålder du har nu. Jag ber dig, mitt barn: lyft blicken <strong>och</strong> se ut över himmel<br />
<strong>och</strong> jord <strong>och</strong> allt vad de rymmer, <strong>och</strong> tänk på att Gud skapade detta ur intet <strong>och</strong> att<br />
hela människosläktet kommer till på samma vis. Var inte rädd <strong>för</strong> denne bödel, utan<br />
visa dig värdig dina bröder <strong>och</strong> gå villigt i döden, så skall jag genom Guds nåd få dig<br />
tillbaka tillsammans med dina bröder!«<br />
I samma ögonblick som hon slutade tala sade pojken: »Vad väntar ni på?<br />
Jag lyder inte konungens påbud — lagens bud lyder jag, den lag som våra fäder fick<br />
genom Mose. Men du som har funnit på så många sätt att plåga hebreerna, du<br />
kommer inte att slippa undan Guds hand.
Responsoriepsalm Ps 17:1, 5–6, 8, 15 (R. 15b)<br />
R. Jag vill mätta mig av din åsyn.<br />
Hör, o Herre, en rättfärdig sak,<br />
ge akt på mitt rop, lyssna till min bön.<br />
Den kommer inte från falska läppar. R.<br />
På dina budords stigar går mina steg,<br />
mina fötter håller sig stadigt på dina vägar.<br />
Jag åkallar dig, ty du, Gud, skall svara mig.<br />
Vänd ditt öra till mig, hör mina ord. R.<br />
Bevara mig som en ögonsten,<br />
skydda mig i dina vingars skugga.<br />
I rättfärdighet skall jag skåda ditt ansikte,<br />
när jag vaknar, vill jag mätta mig av din åsyn. R.<br />
Halleluja Jfr Joh 15:16<br />
V. Jag har utvalt er <strong>och</strong> bestämt er till att bära frukt,<br />
frukt som består, säger Herren.<br />
Evangelium Luk 19:11–28<br />
Vid den tiden berättade Jesus en liknelse <strong>för</strong> folket eftersom han var nära Jerusalem<br />
<strong>och</strong> de trodde att de redan nu skulle få se Guds rike komma. Han sade: »En man av<br />
hög börd for till ett land långt borta <strong>för</strong> att få kungavärdighet <strong>och</strong> sedan komma<br />
tillbaka. Han kallade till sig tio av sina tjänare <strong>och</strong> gav dem tio pund <strong>och</strong> sade till<br />
dem: ’Gör affärer med detta tills jag kommer tillbaka.’ Men hans landsmän hatade<br />
honom, <strong>och</strong> när han hade rest skickade de sändebud <strong>för</strong> att säga: Honom vill vi inte<br />
ha till kung. När han sedan kom tillbaka <strong>och</strong> hade blivit kung, lät han kalla till sig<br />
tjänarna som han hade gett pengarna åt <strong>och</strong> ville veta hur de hade lyckats med sina<br />
affärer. Den <strong>för</strong>ste infann sig <strong>och</strong> sade: ’Herre, ditt pund har gett tio pund i vinst.’ Då<br />
sade han: ’Bra, du är en god tjänare. Du har visat dig trogen i smått, <strong>och</strong> nu skall du<br />
få härska över tio städer.’ Näste man kom <strong>och</strong> sade: ’Ditt pund, herre, har gett fem<br />
pund.’ Till honom sade han: ’Du skall få fem städer <strong>under</strong> dig.’ En annan kom <strong>och</strong><br />
sade: ’Herre, här har du ditt pund. Jag har haft det undanlagt i en duk, <strong>för</strong> jag var<br />
rädd <strong>för</strong> dig. Du är ju en hård man, du tar ut vad du inte har satt in <strong>och</strong> skördar vad<br />
du inte har sått.’ Han svarade: ’Jag dömer dig efter dina egna ord. Du är en dålig<br />
tjänare, du visste att jag är en hård man, som tar ut vad jag inte har satt in <strong>och</strong><br />
skördar vad jag inte har sått. Var<strong>för</strong> lämnade du inte mina pengar till en bank? Då<br />
hade jag kunnat få tillbaka dem med ränta när jag kom hem.’ Och han sade till sina<br />
män: ’Ta ifrån honom hans pund <strong>och</strong> ge det åt mannen med de tio punden.’ —<br />
’Herre’, sade de, ’han har ju redan tio pund.’ — ’Jag säger er, var <strong>och</strong> en som har, han<br />
skall få, men den som inte har, från honom skall tas också det han har. Men mina
fiender, de som inte ville ha mig till kung, <strong>för</strong> hit dem <strong>och</strong> hugg ner dem i min<br />
åsyn.’«<br />
Efter att ha sagt detta gick han fram<strong>för</strong> dem upp mot Jerusalem.<br />
21 <strong>november</strong><br />
JUNGFRU MARIAS TEMPELGÅNG<br />
Minnesdag<br />
Läsning Sak 2:10–13<br />
Jubla <strong>och</strong> gläd dig, du dotter Sion, ty se, jag kommer <strong>för</strong> att ta min boning i dig, säger<br />
Herren. Och då skall många hednafolk sluta sig till Herren <strong>och</strong> bli mitt folk. Ja, jag<br />
skall ta min boning i dig, <strong>och</strong> du skall <strong>för</strong>stå att Herren Sebaot har sänt mig till dig.<br />
Och Herren skall ha Juda till sin arvedel i det heliga landet, <strong>och</strong> ännu en gång skall<br />
han utvälja Jerusalem.<br />
Må allt kött vara stilla in<strong>för</strong> Herren, ty han har stått upp <strong>och</strong> trätt fram ur<br />
sin heliga boning.<br />
Responsoriepsalm Luk 1:46–55<br />
R. Stora ting låter den Mäktige ske med mig,<br />
hans namn är heligt<br />
eller: Välsignad är du, jungfru Maria,<br />
som bar den evige Faderns Son.<br />
Min själ prisar Herrens storhet,<br />
min ande jublar över Gud, min frälsare.<br />
Han har vänt sin blick till sin ringa tjänarinna,<br />
från denna stund skall alla släkten prisa mig salig. R.<br />
Stora ting låter den Mäktige ske med mig,<br />
hans namn är heligt,<br />
<strong>och</strong> hans <strong>för</strong>barmande med dem som fruktar honom<br />
varar från släkte till släkte. R.<br />
Han gör mäktiga verk med sin arm,<br />
han skingrar dem som har övermodiga planer.<br />
Han störtar härskare från deras troner,<br />
<strong>och</strong> han upphöjer de ringa. R.<br />
Hungriga mättar han med sina gåvor,<br />
<strong>och</strong> rika visar han tomhänta från sig. R.<br />
Han tar sig an sin tjänare Israel<br />
<strong>och</strong> håller sitt löfte till våra fäder:<br />
att <strong>för</strong>barma sig över Abraham<br />
<strong>och</strong> hans barn, <strong>för</strong> evigt. R.
Halleluja Luk 11:28b<br />
V. Saliga de som hör Guds ord<br />
<strong>och</strong> tar vara på det, säger Herren.<br />
Evangelium Matt 12:46–50<br />
Vid den tiden då Jesus talade till folket, kom hans mor <strong>och</strong> hans bröder. De stod<br />
utan<strong>för</strong> <strong>och</strong> ville tala med honom, <strong>och</strong> någon sade till honom: »Din mor <strong>och</strong> dina<br />
bröder står där ute <strong>och</strong> vill tala med dig.« Han svarade honom: »Vem är min mor,<br />
<strong>och</strong> vilka är mina bröder?« Och han visade med handen på sina lärjungar <strong>och</strong> sade:<br />
»Det här är min mor <strong>och</strong> mina bröder. Den som gör min himmelske faders vilja är<br />
min bror <strong>och</strong> syster <strong>och</strong> mor.«<br />
22 <strong>november</strong><br />
Läsning 1 Mack 4:36–37, 52–59<br />
Judas <strong>och</strong> hans bröder sade: »Nu, när våra fiender är krossade, skall vi gå upp till<br />
templet <strong>för</strong> att rena <strong>och</strong> återinviga det.« Hela hären samlades, <strong>och</strong> de gick upp till<br />
Sionberget.<br />
De steg upp tidigt på morgonen — det var den tjugofemte dagen i den<br />
nionde månaden, dvs. månaden kislev, år 148 — <strong>och</strong> frambar offer enligt lagens<br />
<strong>för</strong>eskrifter på det nybyggda brännofferaltaret. Vid den tid på <strong>året</strong> <strong>och</strong> på den dag då<br />
hedningarna hade skändat det blev det återinvigt, <strong>under</strong> sång <strong>och</strong> spel på harpor,<br />
lyror <strong>och</strong> cymbaler. Och allt folket föll ner <strong>och</strong> tillbad <strong>och</strong> prisade himlen som hade<br />
gett dem framgång.<br />
De firade altarets återinvigning i åtta dagar, bar fram brännoffer <strong>under</strong><br />
stor glädje <strong>och</strong> offrade räddnings- <strong>och</strong> lovsångsoffret. De prydde tempelhusets fasad<br />
med kransar av guld <strong>och</strong> med sköldar, <strong>och</strong> de återställde portarna <strong>och</strong> sidokamrarna<br />
<strong>och</strong> <strong>för</strong>såg dem med dörrar. Bland folket rådde jublande glädje över att den skymf<br />
som hedningarna hade tillfogat dem var utplånad.<br />
Det bestämdes av Judas <strong>och</strong> hans bröder <strong>och</strong> hela Israels <strong>för</strong>samling att<br />
dagarna <strong>för</strong> altarets återinvigning skulle firas med fester <strong>och</strong> glädje år efter år vid<br />
samma tid på <strong>året</strong>, åtta dagar från den tjugofemte dagen i månaden kislev.<br />
Responsoriepsalm 1 Krön 29:10–12 (R. 13)<br />
R. Vi lovar ditt ärorika namn, o Herre.<br />
Lovad vare du, Herre, vår fader Israels Gud,<br />
från evighet till evighet! R.<br />
Dig, Herre, tillhör storhet <strong>och</strong> makt<br />
<strong>och</strong> härlighet <strong>och</strong> glans <strong>och</strong> majestät,
dig tillhör allt i himlen <strong>och</strong> på jorden. R.<br />
Ditt, o Herre, är riket,<br />
ditt är herraväldet över allt som finns.<br />
Rikedom <strong>och</strong> ära kommer från dig. R.<br />
Du, Herre, råder över allt.<br />
I din hand vilar kraft <strong>och</strong> välde,<br />
från dig kommer all storhet <strong>och</strong> makt. R.<br />
Halleluja Joh 10:27<br />
V. Mina får lyssnar till min röst, säger Herren.<br />
Jag känner dem, <strong>och</strong> de följer mig.<br />
Evangelium Luk 19:45–48<br />
Vid den tiden då Jesus kom till templet, körde han ut dem som drev handel där <strong>och</strong><br />
sade till dem: »Det står i skriften: Mitt hus skall vara ett bönens hus Men ni har gjort det<br />
till ett rövarnäste.« Sedan <strong>under</strong>visade han varje dag i templet. Översteprästerna <strong>och</strong><br />
de skriftlärda <strong>och</strong> alla folkets ledare <strong>för</strong>sökte röja honom ur vägen, men de visste inte<br />
hur de skulle göra, <strong>för</strong> han hade hela folket med sig <strong>och</strong> alla lyssnade på honom.<br />
23 <strong>november</strong><br />
Läsning 1 Mack 6:1–13<br />
Under sitt fälttåg i de övre provinserna fick kung Anti<strong>och</strong>os höra att det fanns en<br />
stad i Persien som hette Elymais <strong>och</strong> som var berömd <strong>för</strong> sin rikedom på silver <strong>och</strong><br />
guld. Den hade ett mycket rikt tempel, där det fanns sköldar av guld <strong>och</strong> rustningar<br />
<strong>och</strong> vapen, som lämnats kvar av kung Alexander av Makedonien, Filips son, som<br />
hade varit den <strong>för</strong>ste grekiske härskaren. Anti<strong>och</strong>os marscherade dit <strong>och</strong> <strong>för</strong>sökte<br />
erövra staden <strong>för</strong> att plundra den, men han misslyckades där<strong>för</strong> att invånarna hade<br />
fått reda på hans planer <strong>och</strong> mötte honom med väpnat motstånd. Han måste fly, <strong>och</strong><br />
med stor grämelse drog han därifrån <strong>för</strong> att återvända till Babylon.<br />
En budbärare nådde honom i Persien med nyheten att de härar som<br />
tågat mot Judeen var besegrade: Lysias hade ryckt in där i spetsen <strong>för</strong> en stark armé<br />
med tvingats vika <strong>för</strong> motståndarna. Dessa hade vunnit i styrka genom vapen, <strong>för</strong>råd<br />
<strong>och</strong> mycket annat som de tagit från de slagna härarna. Sedan hade de rivit mer<br />
skändligheten som han hade byggt på altaret i Jerusalem; kring templet hade de på<br />
nytt upp<strong>för</strong>t höga murar, <strong>och</strong> likaså kring hans stad Bet-Sur.<br />
När kungen fick höra detta, blev han djupt skakad. Han måste lägga sig<br />
till sängs, sjuk av sorg över att hans planer hade slagit fel. Där låg han <strong>under</strong> lång tid,<br />
ty han överväldigades gång på gång av sin djupa sorg, <strong>och</strong> han <strong>för</strong>stod att han skulle<br />
dö. Då kallade han till sig alla sina vänner <strong>och</strong> sade till dem: »Sömnen flyr mig, <strong>och</strong>
mitt hjärta är krossat av bekymmer. Jag har frågat mig själv vad det är <strong>för</strong> en plåga<br />
som drabbat mig <strong>och</strong> vilken olycka jag råkat ut <strong>för</strong>. Jag var ju en god kung <strong>och</strong> älskad<br />
som regent. Men nu minns jag det onda jag gjorde i Jerusalem, när jag tog alla kärl av<br />
guld <strong>och</strong> silver som fanns där <strong>och</strong> utan någon anledning sände ut mitt folk <strong>för</strong> att<br />
utplåna alla invånare i Judeen. Jag <strong>för</strong>står att det är där<strong>för</strong> jag har drabbats av detta<br />
onda, <strong>och</strong> nu måste jag dö av sorg <strong>och</strong> <strong>för</strong>tvivlan i ett främmande land.«<br />
Responsoriepsalm Ps 9:2–4, 6, 16b, 19 (R. jfr 16a)<br />
R. Jag vill jubla över din räddning, Herre.<br />
Jag vill tacka Herren av allt mitt hjärta,<br />
jag vill <strong>för</strong>kunna alla dina <strong>under</strong>.<br />
Jag vill vara glad <strong>och</strong> fröjdas i dig,<br />
jag vill lovsjunga ditt namn, du den Högste. R.<br />
Ty mina fiender viker tillbaka,<br />
de faller <strong>och</strong> <strong>för</strong>gås <strong>för</strong> ditt ansikte.<br />
Du har straffat folken <strong>och</strong> <strong>för</strong>intat de gudlösa<br />
<strong>och</strong> utplånat deras namn <strong>för</strong> evigt. R.<br />
Hedningarna har sjunkit ner i den grav som de grävde,<br />
deras fot har blivit fångad i det nät de lade ut.<br />
Den fattige är inte glömd <strong>för</strong> alltid,<br />
de <strong>för</strong>trycktas hopp är inte evigt <strong>för</strong>lorat. R.<br />
Halleluja Jfr 2 Tim 1:10<br />
V. Vår frälsare Kristus Jesus har utplånat döden<br />
<strong>och</strong> dragit liv <strong>och</strong> o<strong>för</strong>gänglighet fram i ljuset<br />
genom evangeliet.<br />
Evangelium Luk 20:27–40<br />
Vid den tiden kom några saddukeer — de <strong>för</strong>nekar att det finns en uppståndelse —<br />
till Jesus <strong>och</strong> frågade: »Mästare, Mose lär oss ju i skriften att om någon har en gift<br />
bror som dör barnlös, så skall han gifta sig med änkan <strong>och</strong> skaffa efterkommande åt<br />
brodern. Nu fanns det sju bröder. Den <strong>för</strong>ste gifte sig <strong>och</strong> dog barnlös. Den andre <strong>och</strong><br />
den tredje gifte sig med änkan, likaså de återstående, <strong>och</strong> alla sju dog utan att lämna<br />
barn efter sig. Slutligen dog också kvinnan. Hur blir det med henne vid<br />
uppståndelsen, vems hustru blir hon? Alla sju hade ju haft henne som hustru.« Jesus<br />
svarade: »Denna världens människor gifter sig <strong>och</strong> blir bortgifta, men de som befinns
värdiga att komma till den andra världen <strong>och</strong> uppstå från de döda, de gifter sig inte<br />
<strong>och</strong> blir inte bortgifta. De kan ju inte mera dö, de är som änglar, <strong>och</strong> de är Guds<br />
söner, eftersom de har fått uppstå. Att de döda uppstår har också Mose visat i stället<br />
om törnbusken, där han kallar Herren <strong>för</strong> Abrahams Gud <strong>och</strong> Isaks Gud <strong>och</strong> Jakobs Gud.<br />
Gud är inte en gud <strong>för</strong> döda, utan <strong>för</strong> levande, ty <strong>för</strong> honom är alla levande.« Då sade<br />
några skriftlärda: »Mästare, det var bra svarat«, <strong>för</strong> de vågade inte ställa fler frågor<br />
till honom.<br />
24 <strong>november</strong><br />
KRISTUS KONUNGENS DAG<br />
Högtid<br />
Första läsningen 2 Sam 5:1–3<br />
Alla Israels stammar kom till David i Hebron. »Vi är av samma kött <strong>och</strong> blod som<br />
du«, sade de. »Redan <strong>för</strong>ut, när Saul var vår kung, var det du som <strong>för</strong>de befälet över<br />
Israel, <strong>och</strong> Herren sade till dig: Du skall vara herde <strong>för</strong> mitt folk Israel, du skall vara<br />
Israels furste.« Alla de äldste i Israel kom alltså till kung David i Hebron. Där slöt<br />
han <strong>för</strong>bund med dem in<strong>för</strong> Herren, <strong>och</strong> de smorde honom till kung över Israel.<br />
Responsoriepsalm Ps 122:1–2, 4–5 (R. jfr 1)<br />
R. Med glädje får vi komma till Herrens hus.<br />
Jag blev glad när man sade till mig:<br />
Kom, vi skall gå till Herrens tempel.<br />
Nu står vi i dina portar, Jerusalem. R.<br />
Jerusalem, dit går stammarna upp,<br />
Herrens stammar.<br />
Det är en plikt <strong>för</strong> Israel<br />
att prisa Herrens namn.<br />
Där finns domarsäten,<br />
troner <strong>för</strong> Davids ätt. R.<br />
Andra läsningen Kol 1:12–20<br />
Tacka Fadern, som har gjort er värdiga att få del i det arv som väntar de heliga i<br />
ljuset. Han har räddat oss ur mörkrets välde <strong>och</strong> <strong>för</strong>t oss in i sin älskade sons rike,<br />
<strong>och</strong> genom Sonen har vi friköpts <strong>och</strong> fått <strong>för</strong>låtelse <strong>för</strong> våra synder. Han är den<br />
osynlige Gudens avbild, den <strong>för</strong>stfödde i hela skapelsen, ty i honom skapades allt i<br />
himlen <strong>och</strong> på jorden, synligt <strong>och</strong> osynligt, troner <strong>och</strong> herravälden, härskare <strong>och</strong><br />
makter; allt är skapat genom honom <strong>och</strong> till honom. Han finns <strong>för</strong>e allting, <strong>och</strong><br />
allting hålls samman i honom. Och han är huvudet <strong>för</strong> kroppen, <strong>för</strong> kyrkan, han som<br />
är begynnelsen, <strong>för</strong>stfödd från de döda till att överallt vara den främste, ty Gud
eslöt att låta all fullhet bo i honom <strong>och</strong> att genom hans blod på korset stifta fred <strong>och</strong><br />
<strong>för</strong>sona allt med sig genom honom <strong>och</strong> till honom, allt på jorden <strong>och</strong> allt i himlen.<br />
Halleluja Mark 11:9–10<br />
V. Välsignad är han som kommer i Herrens namn.<br />
Välsignat vår fader Davids rike som kommer.<br />
Evangelium Luk 23:35–43<br />
När Jesus hade blivit korsfäst stod folket <strong>och</strong> såg på. Rådsmedlemmarna hånade<br />
honom <strong>och</strong> sade: »Andra har han hjälpt, nu får han hjälpa sig själv, om han är Guds<br />
Messias, den utvalde.« Också soldaterna gjorde narr av honom. De gick fram <strong>och</strong><br />
räckte honom surt vin <strong>och</strong> sade: »Om du är judarnas kung, så hjälp dig själv.« Det<br />
fanns också ett anslag ovan<strong>för</strong> honom: Det här är judarnas konung.<br />
Den ene av <strong>för</strong>brytarna som hängde där smädade honom <strong>och</strong> sade: »Är<br />
inte du Messias? Hjälp då dig själv <strong>och</strong> oss.« Men då tillrättavisade honom den<br />
andre: »Är du inte ens rädd <strong>för</strong> Gud, du som har fått samma straff? Vi har dömts<br />
med rätta, vi får vad vi har <strong>för</strong>tjänat. Men han har inte gjort något ont.« Och han<br />
sade: »Jesus, tänk på mig när du kommer med ditt rike.« Jesus svarade: »Sannerligen,<br />
redan i dag skall du vara med mig i paradiset.«<br />
25 <strong>november</strong><br />
Läsning Dan 1:1–6, 8–20<br />
I Jojakims, Judas kungs, tredje regeringsår kom Nebukadnessar, kungen i Babel, mot<br />
Jerusalem <strong>och</strong> belägrade det. Och Herren gav Jojakim, Judas kung, i hans hand,<br />
likaså en del av kärlen i Guds hus, <strong>och</strong> han <strong>för</strong>de dem till Sinears land, in i sin guds<br />
hus. Och kärlen <strong>för</strong>de han in i sin guds skattkammare.<br />
Och kungen befallde Aspenas, sin överste hovman, att han skulle av<br />
Israels barn ta till sig ynglingar av kunglig släkt eller av <strong>för</strong>näm börd, sådana som<br />
inte hade något lyte, utan var vackra att skåda <strong>och</strong> utrustade med <strong>för</strong>stånd till att<br />
inhämta allt slags visdom, kloka <strong>och</strong> läraktiga ynglingar, som kunde bli dugliga att<br />
tjäna i kungens palats. Dem skulle han låta <strong>under</strong>visa i kaldéernas skrift <strong>och</strong> språk.<br />
Och kungen bestämde åt dem ett visst <strong>under</strong>håll <strong>för</strong> var dag, av kungens egen mat<br />
<strong>och</strong> av det vin han själv drack, <strong>och</strong> befallde att man skulle uppfostra dem i tre år. När<br />
den tiden hade gått, skulle de få tjänstgöra hos kungen. Bland dessa var nu Daniel,<br />
Hananja, Misael <strong>och</strong> Asarja, av Judas barn.<br />
Men det var angeläget <strong>för</strong> Daniel att inte orena sig med kungens mat<br />
eller med vinet som denne drack av, <strong>och</strong> han bad överste hovmannen att han inte<br />
skulle tvingas orena sig. Och Gud lät Daniel finna nåd <strong>och</strong> barmhärtighet in<strong>för</strong><br />
överste hovmannen. Men överste hovmannen sade till Daniel: »Jag fruktar att min<br />
herre, kungen, som har bestämt om er mat <strong>och</strong> dryck, då skall finna era ansikten
magrare än de ynglingars som är jämnåriga med er, <strong>och</strong> att ni så skall dra skuld över<br />
mitt huvud in<strong>för</strong> kungen.«<br />
Då sade Daniel till hovmästaren som av överste hovmannen hade blivit<br />
satt till att ha uppsikt över Daniel, Hananja, Misael <strong>och</strong> Asarja: »Gör ett <strong>för</strong>sök med<br />
dina tjänare i tio dagar, <strong>och</strong> låt ge oss grönsaker att äta <strong>och</strong> vatten att dricka. Sedan<br />
må du jäm<strong>för</strong>a vårt utseende med de ynglingars som har ätit av kungens mat, <strong>och</strong><br />
efter vad du då anser må du göra med dina tjänare.«<br />
Och han lyssnade till denna deras begäran <strong>och</strong> gjorde ett <strong>för</strong>sök med<br />
dem i tio dagar. Och efter de tio dagarnas <strong>för</strong>lopp befanns de vara vackrare att skåda<br />
<strong>och</strong> ha bättre hull än alla de ynglingar som hade ätit av kungens mat. Då lät<br />
hovmästaren dem också i fortsättningen slippa den mat som hade varit bestämd <strong>för</strong><br />
dem <strong>och</strong> det vin som de skulle ha druckit, <strong>och</strong> gav dem grönsaker. Åt dessa fyra<br />
ynglingar gav nu Gud kunskap <strong>och</strong> insikt i allt slags skrift <strong>och</strong> visdom, <strong>och</strong> Daniel<br />
fick <strong>för</strong>stånd på alla slags syner <strong>och</strong> drömmar.<br />
Och när den tid hade gått, efter vilken de, enligt kungens befallning,<br />
skulle <strong>för</strong>as fram in<strong>för</strong> honom, blev de av överste hovmannen <strong>för</strong>da in<strong>för</strong><br />
Nebukadnessar. När då kungen talade med dem, fanns bland dem alla ingen som<br />
kunde liknas vid Daniel, Hananja, Misael <strong>och</strong> Asarja, <strong>och</strong> de fick så tjänstgöra hos<br />
kungen. Och närhelst kungen tillfrågade dem i en sak som fordrade vishet i<br />
<strong>för</strong>ståndet, fann han dem vara tio gånger klokare än någon av de spåmän <strong>och</strong><br />
besvärjare som fanns i hela hans rike.<br />
Responsoriepsalm Till Dan B:29–33<br />
Prisad vare du, Herre, våra fäders Gud,<br />
R. lovad <strong>och</strong> upphöjd i evighet,<br />
<strong>och</strong> prisat vare din härlighets heliga namn,<br />
R. lovat <strong>och</strong> upphöjt i evighet.<br />
Prisad vare du i din heliga härlighets tempel,<br />
R. lovad <strong>och</strong> <strong>för</strong>härligad i evighet.<br />
Prisad vare du som tronar på keruberna<br />
<strong>och</strong> ser ned i djupen,<br />
R. lovad <strong>och</strong> upphöjd i evighet.<br />
Prisad vare du på din kungatron,<br />
R. lovad <strong>och</strong> upphöjd i evighet.<br />
Prisad vare du i himlens boningar,<br />
R. lovad <strong>och</strong> ärad i evighet. R.<br />
Halleluja Jfr Matt 24:42a, 44<br />
V. Håll er vakna,<br />
ni vet inte när Människosonen kommer.
Evangelium Luk 21:1–4<br />
Vid den tiden tittade Jesus upp <strong>och</strong> såg hur de rika lade sina gåvor i tempelkistan.<br />
Men han såg också en fattig änka lägga ner två kopparslantar, <strong>och</strong> då sade han:<br />
»Sannerligen, den där fattiga änkan gav mer än alla de andra. De tog av sitt överflöd<br />
<strong>och</strong> lade det bland gåvorna, men hon gav i sin fattigdom allt vad hon hade att leva<br />
på.«<br />
26 <strong>november</strong><br />
Läsning Dan 2:31–45<br />
Daniel sade till Nebukadnessar: »Du, o kung, såg i din syn en stor bildstod stå<br />
fram<strong>för</strong> dig, <strong>och</strong> den stoden var hög <strong>och</strong> dess glans mycket stor, <strong>och</strong> den var<br />
<strong>för</strong>skräcklig att skåda. Bildstodens huvud var av bästa guld, dess bröst <strong>och</strong> armar var<br />
av silver, dess buk <strong>och</strong> höfter av koppar; dess ben var av järn, dess fötter delvis av<br />
järn <strong>och</strong> delvis av lera. Medan du nu betraktade den, blev en sten lösriven, dock inte<br />
genom människohänder, <strong>och</strong> den träffade bildstoden på fötterna, som var av järn <strong>och</strong><br />
lera, <strong>och</strong> krossade dem. Då blev på en gång alltsammans krossat, järnet, leran,<br />
kopparn, silvret <strong>och</strong> guldet, <strong>och</strong> det blev som agnar på en tröskloge om sommaren,<br />
<strong>och</strong> vinden <strong>för</strong>de bort det, så att man inte mer kunde finna något spår av det. Men av<br />
stenen som hade träffat bildstoden blev ett stort berg, som uppfyllde hela jorden.<br />
Detta var drömmen, <strong>och</strong> vi vill nu säga kungen uttydningen: Du, o kung,<br />
kungarnas kung, åt vilken himmelens Gud har gett rike, väldighet, makt <strong>och</strong> ära, <strong>och</strong><br />
i vilkens hand han har gett människors barn <strong>och</strong> djuren på marken <strong>och</strong> fåglarna<br />
<strong>under</strong> himmelen, varhelst varelser bor, <strong>och</strong> som han har satt till herre över<br />
allesammans, du är det gyllene huvudet. Men efter dig skall uppstå ett annat rike,<br />
ringare än ditt, <strong>och</strong> därefter ännu ett tredje rike, ett som är av koppar, <strong>och</strong> det skall<br />
råda över hela jorden. Ett fjärde rike skall också uppstå <strong>och</strong> vara starkt som järn, ty<br />
järnet krossar <strong>och</strong> sönderslår ju allt, <strong>och</strong> som järnet <strong>för</strong>stör allt annat, så skall också<br />
detta krossa <strong>och</strong> <strong>för</strong>störa. Men att du såg fötterna <strong>och</strong> tårna vara delvis av<br />
krukmakarlera <strong>och</strong> delvis av järn, det betyder att det skall vara ett söndrat rike, dock<br />
så, att det har något av järnets fasthet, ty du såg ju järn finnas där, blandat med<br />
lerjord. Och att tårna på fötterna var delvis av järn <strong>och</strong> delvis av lera, det betyder att<br />
riket skall vara delvis starkt <strong>och</strong> delvis svagt. Och att du såg järnet vara blandat med<br />
lerjord, det betyder att väl en beblandning där skall äga rum, genom människosäd,<br />
men att delarna likväl inte skall hålla ihop med varandra, lika litet som järn kan<br />
<strong>för</strong>binda sig med lera. Men i de kungarnas dagar skall himmelens Gud upprätta ett<br />
rike som aldrig i evighet skall <strong>för</strong>störas, <strong>och</strong> vars makt inte skall bli överlämnad åt<br />
något annat folk. Det skall krossa <strong>och</strong> göra slut på alla dessa andra riken, men självt<br />
skall det bestå evinnerligen. Ty du såg ju att en sten blev lösriven från berget, dock<br />
inte genom människohänder, <strong>och</strong> att den krossade järnet, kopparn, leran, silvret <strong>och</strong><br />
guldet.<br />
Så har en stor Gud uppenbarat <strong>för</strong> kungen vad som skall ske i framtiden,<br />
<strong>och</strong> drömmen är viss, <strong>och</strong> dess uttydning är till<strong>för</strong>litlig.«
Responsoriepsalm Till Dan B:34–38<br />
Prisa Herren, alla hans verk.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, ni himlar.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, ni hans änglar.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, allt vatten ovan himlen.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, himlens hela här.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Halleluja Upp 2:10c<br />
V. Var trogen intill döden, säger Herren,<br />
så skall jag ge dig livets segerkrans.<br />
Evangelium Luk 21:5–11<br />
När några talade om templet, hur vackert det var med sin fina sten <strong>och</strong> sina<br />
praktgåvor, sade Jesus: »Allt detta som ni ser — det skall komma en tid då det inte<br />
lämnas sten på sten utan allt bryts ner.«<br />
Då frågade de honom: »Mästare, när sker detta <strong>och</strong> vad blir tecknet på<br />
att det börjar?« Han svarade: »Se till att ni inte blir vilseledda. Många kommer att<br />
uppträda <strong>under</strong> mitt namn <strong>och</strong> säga: Det är jag, <strong>och</strong>: Tiden är nära. Men följ dem<br />
inte. När ni får höra om krig <strong>och</strong> oroligheter, så tappa inte besinningen. Detta måste<br />
<strong>för</strong>st hända, men det är ännu inte slutet.« Och han sade till dem: »Folk skall resa sig<br />
mot folk <strong>och</strong> rike mot rike. Det blir svåra jordbävningar <strong>och</strong> pest <strong>och</strong> hungersnöd på<br />
den ena platsen efter den andra. Förfärliga ting skall ske <strong>och</strong> väldiga tecken visa sig<br />
på himlen.«<br />
27 <strong>november</strong><br />
Läsning Dan 5:1–6, 13–14, 16–17, 23–28<br />
Kung Belsassar gjorde ett stort gästabud <strong>för</strong> sina tusen stormän <strong>och</strong> höll dryckeslag<br />
med de tusen. Medan nu Belsassar var <strong>under</strong> vinets välde, befallde han att man<br />
skulle bära fram de kärl av guld <strong>och</strong> silver, som hans fader Nebukadnessar hade tagit<br />
ur templet i Jerusalem. Ur dem skulle så kungen <strong>och</strong> hans stormän, hans hustrur <strong>och</strong><br />
bihustrur dricka. Då bar man fram de gyllene kärl som hade blivit tagna ur<br />
tempelsalen i Guds hus i Jerusalem, <strong>och</strong> kungen <strong>och</strong> hans stormän, hans hustrur <strong>och</strong><br />
bihustrur drack ur dem. Medan de så drack vin, prisade de sina gudar av guld <strong>och</strong><br />
silver, av koppar, järn, trä <strong>och</strong> sten.<br />
Då visade sig i samma stund fingrar som av en människohand, vilka<br />
mitt emot den stora ljusstaken skrev på den vitkalkade väggen i kungens palats, <strong>och</strong>
kungen såg handen som skrev. Då vek färgen bort från kungens ansikte, <strong>och</strong> han<br />
uppfylldes av oroliga tankar, så att hans höfter skälvde <strong>och</strong> hans knän slog emot<br />
varandra.<br />
När Daniel hade blivit hämtad till kungen, talade denne till Daniel <strong>och</strong><br />
sade: »Du är ju Daniel, en av de judiska fångar som min fader kungen <strong>för</strong>de hit från<br />
Juda? Jag har hört sägas om dig att gudars ande är i dig, <strong>och</strong> att du har befunnits ha<br />
insikt <strong>och</strong> <strong>för</strong>stånd <strong>och</strong> särdeles stor vishet. Men om dig har jag hört att du kan ge<br />
uttydningar <strong>och</strong> reda ut invecklade ting. Om du alltså nu kan läsa skriften <strong>och</strong> säga<br />
mig dess uttydning, så skall du bli klädd i purpur, <strong>och</strong> den gyllene kedjan skall<br />
hängas om din hals, <strong>och</strong> du skall bli den tredje herren i riket.«<br />
Då svarade Daniel <strong>och</strong> sade till kungen: »Dina gåvor må du själv behålla,<br />
<strong>och</strong> dina skänker må du ge åt en annan. Dem <strong>för</strong>utan skall jag läsa skriften <strong>för</strong><br />
kungen <strong>och</strong> säga honom uttydningen: Du har <strong>för</strong>hävt dig mot himmelens Herre <strong>och</strong><br />
låtit bära fram in<strong>för</strong> dig kärlen från hans hus. Och du <strong>och</strong> dina stormän, dina hustrur<br />
<strong>och</strong> bihustrur har druckit vin ur dem, <strong>och</strong> du har därvid prisat dina gudar av silver<br />
<strong>och</strong> guld, av koppar, järn, trä <strong>och</strong> sten, som varken ser eller hör eller vet något. Men<br />
den Gud som har i sitt våld din ande <strong>och</strong> alla dina vägar, honom har du inte ärat.<br />
Där<strong>för</strong> har nu av honom denna hand blivit sänd <strong>och</strong> denna skrift blivit tecknad.<br />
Och så lyder den skrift som här är tecknad: Mene mene tekel u-farsin.<br />
Och detta är uttydningen därpå: Mene, det betyder: Gud har räknat ditt rikes dagar<br />
<strong>och</strong> gjort slut på det. Tekel, det betyder: du är vägd på en våg <strong>och</strong> befunnen <strong>för</strong> lätt.<br />
Peres, det betyder: ditt rike har blivit styckat <strong>och</strong> givet åt meder <strong>och</strong> perser.«<br />
Responsoriepsalm Till Dan B:39–44<br />
Prisa Herren, sol <strong>och</strong> måne.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, himlens stjärnor.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, regn <strong>och</strong> dagg.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, alla vindar.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, eld <strong>och</strong> solglöd.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, köld <strong>och</strong> hetta. R.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Halleluja Upp 2:10c<br />
V. Var trogen intill döden, säger Herren,<br />
så skall jag ge dig livets segerkrans.<br />
Evangelium Luk 21:12–19
Vid den tiden sade Jesus till sina lärjungar: »Innan allt detta händer skall man gripa<br />
er <strong>och</strong> <strong>för</strong>följa er. Man skall överlämna er åt synagogorna <strong>och</strong> kasta er i fängelse <strong>och</strong><br />
dra er in<strong>för</strong> kungar <strong>och</strong> ståthållare <strong>för</strong> mitt namns skull. Då får ni tillfälle att vittna.<br />
Lägg bara på minnet att ni inte skall <strong>för</strong>bereda några <strong>för</strong>svarstal, ty jag skall ge er ord<br />
<strong>och</strong> visdom som era fiender inte kan stå emot eller vederlägga. Ni skall bli <strong>för</strong>rådda<br />
till <strong>och</strong> med av <strong>för</strong>äldrar <strong>och</strong> syskon <strong>och</strong> släktingar <strong>och</strong> vänner. En del av er skall<br />
man döda, <strong>och</strong> ni skall bli hatade av alla <strong>för</strong> mitt namns skull. Men inte ett hår på ert<br />
huvud skall gå <strong>för</strong>lorat. Genom att hålla ut skall ni vinna ert liv.«<br />
28 <strong>november</strong><br />
Läsning Dan 6:11–27<br />
Furstarna <strong>och</strong> satraperna fann Daniel bedjande <strong>och</strong> åkallande sin Gud. Därefter gick<br />
de till kungen <strong>och</strong> frågade honom angående det kungliga <strong>för</strong>budet: »Har du inte låtit<br />
sätta upp ett <strong>för</strong>bud, av det innehållet att vilken som helst som <strong>under</strong> trettio dagar<br />
vänder sig med bön till någon annan, vare sig gud eller människa, än till dig, o kung,<br />
han skall kastas i lejongropen?« Kungen svarade <strong>och</strong> sade: »Jo, <strong>och</strong> det påbudet står<br />
fast efter Mediens <strong>och</strong> Persiens orubbliga lag.«<br />
Då svarade de <strong>och</strong> sade till kungen: »Daniel, en av de judiska fångarna,<br />
frågar varken efter dig eller efter det <strong>för</strong>bud som du har låtit sätta upp, utan <strong>för</strong>rättar<br />
sin bön tre gånger om dagen.«<br />
När kungen hörde detta, blev han mycket bedrövad <strong>och</strong> gjorde sig<br />
bekymmer över hur han skulle kunna rädda Daniel. Ända till solnedgången mödade<br />
han sig med att söka en utväg att hjälpa honom. Då skyndade männen till kungen<br />
<strong>och</strong> sade till honom: »Vet, o kung, att det är en Mediens <strong>och</strong> Persiens lag att inget<br />
<strong>för</strong>bud <strong>och</strong> ingen <strong>för</strong>ordning som kungen utfärdar kan återkallas.«<br />
Då lät kungen hämta Daniel <strong>och</strong> kasta honom i lejongropen, <strong>och</strong> kungen<br />
talade till Daniel <strong>och</strong> sade: »Din Gud, den som du så oupphörligt dyrkar, han må<br />
rädda dig.« Och man <strong>för</strong>de fram en sten <strong>och</strong> lade den över gropens öppning, <strong>och</strong><br />
kungen <strong>för</strong>seglade den med sitt eget <strong>och</strong> med sina stormäns sigill, <strong>för</strong> att ingen<br />
<strong>för</strong>ändring skulle kunna göras i det som nu hade skett med Daniel. Därefter gick<br />
kungen hem till sitt palats <strong>och</strong> tillbringade hela natten <strong>under</strong> fasta <strong>och</strong> lät inga<br />
kvinnor komma in<strong>för</strong> sig. Och sömnen flydde honom.<br />
Sedan om morgonen, när det dagades, stod kungen upp <strong>och</strong> gick med<br />
hast till lejongropen. Och när han hade kommit nära intill gropen, ropade han på<br />
Daniel med ängslig röst. Kungen talade till Daniel <strong>och</strong> sade: »Daniel, du den levande<br />
Gudens tjänare, har väl din Gud, den som du så oupphörligt dyrkar, kunnat rädda<br />
dig från lejonen?«<br />
Då svarade Daniel kungen: »Må du leva evinnerligen, o kung! Min Gud<br />
har sänt sin ängel <strong>och</strong> stängt lejonens gap, så att de inte har gjort mig någon skada.<br />
Ty jag har in<strong>för</strong> honom befunnits oskyldig. Ej heller har jag <strong>för</strong>brutit mig mot dig, o<br />
kung.«<br />
Då blev kungen mycket glad, <strong>och</strong> befallde att man skulle ta Daniel upp<br />
ur gropen. Och när Daniel hade blivit tagen upp ur gropen, kunde man inte<br />
upptäcka någon skada på honom, ty han hade trott på sin Gud. Sedan lät kungen
hämta de män som hade anklagat Daniel, <strong>och</strong> han lät kasta dem i lejongropen, med<br />
deras barn <strong>och</strong> hustrur. Och innan de ännu hade hunnit till bottnen i gropen, överföll<br />
lejonen dem <strong>och</strong> krossade alla deras ben.<br />
Därefter lät kung Darejaves skriva till alla folk <strong>och</strong> stammar <strong>och</strong> språk<br />
som fanns på hela jorden: »Mycken frid vare med er! Härmed ger jag befallning att<br />
man inom mitt rikes hela område skall bäva <strong>och</strong> frukta <strong>för</strong> Daniels Gud. Ty han är<br />
den levande Guden, som <strong>för</strong>blir evinnerligen, <strong>och</strong> hans rike är sådant att det inte kan<br />
<strong>för</strong>störas, <strong>och</strong> hans välde består intill änden. Han är en räddare <strong>och</strong> hjälpare, <strong>och</strong> han<br />
gör tecken <strong>och</strong> <strong>under</strong> i himmelen <strong>och</strong> på jorden, han som har räddat Daniel ur<br />
lejonens våld.«<br />
Responsoriepsalm Till Dan B:45–51<br />
Prisa Herren, daggdroppar <strong>och</strong> snöflingor.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, nätter <strong>och</strong> dagar.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, ljus <strong>och</strong> mörker.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, frost <strong>och</strong> köld.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, rimfrost <strong>och</strong> snö.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, blixtar <strong>och</strong> moln.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, du jord. R.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Halleluja Jfr Luk 21:28<br />
V. Räta på er, lyft era huvuden,<br />
ty er befrielse närmar sig.<br />
Evangelium Luk 21:20–28<br />
Vid den tiden sade Jesus till sina lärjungar: »När ni ser Jerusalem omringat av härar,<br />
då skall ni veta att dess ödeläggelse är nära. Då måste de som bor i Judeen fly upp i<br />
bergen, de som är inne i staden skall lämna den, <strong>och</strong> de som är ute på landet får inte<br />
gå in i staden. Ty detta är vedergällningens tid, när allt i skriften blir uppfyllt. Ve<br />
dem som väntar barn eller ammar i den tiden. Stor nöd skall komma över landet, <strong>och</strong><br />
vrede skall drabba detta folk. De skall falla <strong>för</strong> svärdshugg <strong>och</strong> <strong>för</strong>as bort som fångar<br />
till hednafolken, <strong>och</strong> Jerusalem skall trampas ner av hedningar, tills hedningarnas tid<br />
är <strong>för</strong>bi.<br />
Tecken skall visa sig i solen <strong>och</strong> månen <strong>och</strong> stjärnorna, <strong>och</strong> på jorden<br />
skall hedningarna gripas av ångest <strong>och</strong> rådlöshet vid havets <strong>och</strong> vågornas dån.<br />
Människor skall <strong>för</strong>gås av skräck, i väntan på vad som skall komma över världen, ty
himlens makter skall skakas. Då skall man få se Människosonen komma på ett moln<br />
med makt <strong>och</strong> stor härlighet. När allt detta börjar, så räta på er <strong>och</strong> lyft era huvuden,<br />
ty er befrielse närmar sig.«<br />
29 <strong>november</strong><br />
Läsning Dan 7:2–14<br />
Jag, Daniel, hade en syn om natten, <strong>och</strong> såg i den hur himmelens fyra vindar<br />
stormade fram mot det stora havet. Och fyra stora djur steg upp ur havet, det ena<br />
inte likt det andra. Det <strong>för</strong>sta liknade ett lejon, men det hade vingar som en örn.<br />
Medan jag ännu såg på det, rycktes vingarna av djuret, <strong>och</strong> det restes upp från<br />
jorden, så att det blev ställt på två fötter som en människa, <strong>och</strong> ett mänskligt hjärta<br />
blev givet åt det.<br />
Sedan fick jag se ännu ett djur, det andra i ordningen. Det var likt en<br />
björn, <strong>och</strong> det reste upp sin ena sida, <strong>och</strong> det hade tre revben i sitt gap, mellan<br />
tänderna. Och till det djuret blev så sagt: »Stå upp <strong>och</strong> sluka mycket kött.«<br />
Därefter fick jag se ett annat djur, som liknade en panter, men på sina<br />
sidor hade det fyra fågelvingar. Och djuret hade fyra huvuden, <strong>och</strong> välde blev givet<br />
åt det.<br />
Därefter fick jag i min syn om natten se ett fjärde djur, mycket<br />
<strong>för</strong>skräckligt, fruktansvärt <strong>och</strong> starkt. Det hade stora tänder av järn, det uppslukade<br />
<strong>och</strong> krossade, <strong>och</strong> vad som blev kvar trampade det <strong>under</strong> fötterna. Det var olikt alla<br />
de <strong>för</strong>ra djuren <strong>och</strong> hade tio horn. Men <strong>under</strong> det att jag betraktade hornen, fick jag<br />
se hur mellan dem ett annat horn sköt upp, ett litet, <strong>för</strong> vilket tre av de <strong>för</strong>ra hornen<br />
blev bortstötta. Och se, det hornet hade ögon lika människoögon, <strong>och</strong> en mun som<br />
talade stora ord.<br />
Medan jag ännu såg på detta, blev troner framsatta, <strong>och</strong> en som var<br />
gammal satte sig ned. Hans klädnad var snövit, <strong>och</strong> h<strong>året</strong> på hans huvud var som<br />
ren ull. Hans tron var av eldslågor, <strong>och</strong> hjulen på den var av flammande eld. En flod<br />
av eld strömmade ut från honom. 1 000 gånger 1 000 var hans tjänare, <strong>och</strong> 10 000<br />
gånger 10 000 stod där till hans tjänst. Så satte man sig ned till doms, <strong>och</strong> böcker blev<br />
öppnade.<br />
Medan jag nu såg på detta, skedde det att, <strong>för</strong> de stora ords skull som<br />
hornet talade — medan jag ännu såg på det — djuret dödades <strong>och</strong> dess kropp<br />
<strong>för</strong>stördes <strong>och</strong> kastades i elden <strong>för</strong> att brännas upp. Från de övriga djuren togs också<br />
deras välde, ty deras livslängd var bestämd till tid <strong>och</strong> stund.<br />
Sedan fick jag, i min syn om natten, se hur en som liknade en<br />
människoson kom med himmelens skyar, <strong>och</strong> han närmade sig den gamle <strong>och</strong> <strong>för</strong>des<br />
fram in<strong>för</strong> honom. Åt denne gavs välde <strong>och</strong> ära <strong>och</strong> rike, <strong>och</strong> alla folk <strong>och</strong> stammar<br />
<strong>och</strong> språk måste tjäna honom. Hans välde är ett evigt välde, som inte skall tas ifrån<br />
honom, <strong>och</strong> hans rike skall inte <strong>för</strong>störas.<br />
Responsoriepsalm Till Dan B:52–58<br />
Prisa Herren, berg <strong>och</strong> höjder.
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, allt som växer på marken.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, hav <strong>och</strong> floder.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, alla källor.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, valar <strong>och</strong> allt som rör sig i vattnet.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, alla himlens fåglar.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Prisa Herren, alla vilda <strong>och</strong> tama djur.<br />
R. Lovsjung <strong>och</strong> upphöj honom i evighet.<br />
Halleluja Jfr Luk 21:28<br />
V. Räta på er, lyft era huvuden,<br />
ty er befrielse närmar sig.<br />
Evangelium Luk 21:29–33<br />
Vid den tiden framställde Jesus denna liknelse <strong>för</strong> sina lärjungar: »Se på fikonträdet<br />
<strong>och</strong> alla andra träd. När de börjar knoppas, då <strong>för</strong>står ni av er själva att nu är<br />
sommaren nära. På samma sätt vet ni, när ni ser detta hända, att Guds rike är nära.<br />
Sannerligen, detta släkte skall inte <strong>för</strong>gå <strong>för</strong>rän allt detta händer. Himmel <strong>och</strong> jord<br />
skall <strong>för</strong>gå, men mina ord skall aldrig <strong>för</strong>gå.«<br />
30 <strong>november</strong><br />
Läsning Rom 10:9–18<br />
Om du med din mun bekänner att Jesus är herre, <strong>och</strong> i ditt hjärta tror att Gud har<br />
uppväckt honom från de döda, skall du bli räddad. Hjärtats tro leder till rättfärdighet<br />
<strong>och</strong> munnens bekännelse till räddning. Skriften säger ju: Ingen som tror på honom skall<br />
stå där med skam. Det är ingen skillnad på jude <strong>och</strong> grek; alla har samme herre, <strong>och</strong><br />
han ger av sin rikedom åt alla som åkallar honom. Ty var <strong>och</strong> en som åkallar Herrens<br />
namn skall bli räddad.<br />
Men hur skall de kunna åkalla den som de inte har kommit till tro på?<br />
Hur skall de kunna tro på den som de inte har hört? Hur skall de kunna höra utan att<br />
någon <strong>för</strong>kunnar? Hur kan någon <strong>för</strong>kunna utan att vara utsänd? Det står skrivet:<br />
Skönt ljuder stegen av dem som kommer med budskap om goda ting. Men alla lyssnade inte<br />
till budskapet. Ty Jesaja säger: Herre, vem satte tro till vad vi <strong>för</strong>kunnade? Så bygger<br />
tron på <strong>för</strong>kunnelsen, <strong>och</strong> <strong>för</strong>kunnelsen på Kristi ord. Men då frågar jag: kanske har<br />
de aldrig hört den? Visst har de! Över hela jorden nådde deras röst <strong>och</strong> till världens ändar<br />
deras ord.
Responsoriepsalm Ps 19:2–5 (R. jfr 5)<br />
R. Deras ord går ut över hela jorden.<br />
Himlarna <strong>för</strong>täljer Guds ära,<br />
<strong>och</strong> fästet <strong>för</strong>kunnar hans händers verk.<br />
Den ena dagen talar om det till den andra,<br />
<strong>och</strong> den ena natten kungör det <strong>för</strong> den andra.<br />
Det är ej ett tal eller språk<br />
vars ljud inte hörs.<br />
De sträcker sig ut över hela jorden,<br />
<strong>och</strong> deras ord går till världens ändar. R.<br />
Halleluja Matt 4:19<br />
V. Kom <strong>och</strong> följ mig.<br />
Jag skall göra er till människofiskare, säger Herren.<br />
Evangelium Matt 4:18–22<br />
När Jesus vandrade utmed Galileiska sjön, fick han se två bröder, Simon som kallas<br />
Petrus <strong>och</strong> hans bror Andreas. De stod vid sjön <strong>och</strong> fiskade med kastnät, <strong>för</strong> de var<br />
fiskare. Han sade till dem: »Kom <strong>och</strong> följ mig. Jag skall göra er till människofiskare«,<br />
<strong>och</strong> de lämnade genast sina nät <strong>och</strong> följde honom. När han gick vidare, fick han se<br />
två andra bröder, Jakob, Sebedaios son, <strong>och</strong> hans bror Johannes, sitta tillsammans<br />
med sin far Sebedaios i båten <strong>och</strong> göra i ordning sina nät. Jesus kallade på dem, <strong>och</strong><br />
genast lämnade de båten <strong>och</strong> sin far <strong>och</strong> följde honom.