Zinat Khodabadeh Förskolebarns behov av uppmärksamhet - WLH
Zinat Khodabadeh Förskolebarns behov av uppmärksamhet - WLH
Zinat Khodabadeh Förskolebarns behov av uppmärksamhet - WLH
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
LÄRARHÖGSKOLAN I STOCKHOLM<br />
Rudolf Steinerhögskolan<br />
<strong>Förskolebarns</strong> <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong><br />
Examensarbete 10 p<br />
HT 2006<br />
<strong>Zinat</strong> Khodabandeh<br />
Handledare: Torgunn Finnset<br />
Examinator: Lars Lindström
STOCKHOLM INSTITUTE OF EDUCATION<br />
College of Rudolf Steiner<br />
Children at day-care centre need to pay close<br />
attention<br />
<strong>Zinat</strong> Khodabandeh<br />
Bachelor thesis Project with 10 credits<br />
Autumn 2006<br />
Supervisor: Torgunn Finnset<br />
Examiner: Lars Lindström
Sammanfattning<br />
Syftet med uppsatsen är att belysa innebörden <strong>av</strong> begreppet <strong>uppmärksamhet</strong> och dess<br />
betydelse för förskolebarns utveckling. Jag vill studera hur förskollärare kan hjälpa barnet i<br />
sin utveckling genom att ge barnet den <strong>uppmärksamhet</strong> det behöver eftersom min hypotes är<br />
att <strong>uppmärksamhet</strong> har betydelse för barnets utveckling.<br />
Som datainsamlingsmetod har jag valt både muntlig intervju och enkäter. Jag ställde samma<br />
frågor i enkäterna som jag ställde vid intervjun. Jag ville samla in synpunkter och<br />
föreställningar om det fenomen jag ville studera från personer som arbetar med barn i<br />
förskolemiljö. Jag intervjuade totalt nio personer: sju förskollärare och en skolpsykolog i<br />
Sverige samt en förskollärare i Iran. Utifrån mitt syfte tog jag mina teoretiska utgångspunkter<br />
i teorier om beteende, utveckling och förstärkningar.<br />
Mina centrala teman i intervjuerna var barns <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> och på vilket sätt och<br />
hos vem barn söker <strong>uppmärksamhet</strong>. Jag ville också studera om alla barn har samma <strong>behov</strong> <strong>av</strong><br />
<strong>uppmärksamhet</strong> eller om vissa barn har särskilt stora <strong>behov</strong>. Min undran gällde också om det<br />
finns någon skillnad mellan pojkars och flickors <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong>, eller om det finns<br />
skillnader mellan barn från olika samhällsklasser. Slutligen ville jag studera hur förskollärare<br />
kan hjälpa barnet i sin utveckling genom att ge barnet den <strong>uppmärksamhet</strong> det behöver.<br />
I den intervjustudie jag gjorde fann jag att intervjupersonernas åsikter och erfarenheter gällde<br />
barns <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> stämde överens med de teorier inom området som jag redogör<br />
för i min uppsats. Det verkade finnas stor enighet bland den jag tillfrågade om den stora<br />
betydelsen <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> för barns <strong>behov</strong> och utveckling.<br />
.<br />
Jag diskuterar i min uppsats att <strong>uppmärksamhet</strong> kan både vara positiv (<strong>uppmärksamhet</strong>,<br />
beröm etc.) och negativ (tillsägelser, bestraffningar etc.). Resultatet i min uppsats tyder på att<br />
en förskollärare kan hjälpa barnet i sin utveckling genom positiv <strong>uppmärksamhet</strong> samt genom<br />
att ge positiv och negativ förstärkning. Slutsatsen blir att alla barn behöver <strong>uppmärksamhet</strong><br />
och att det är viktigt att möta detta <strong>behov</strong> för att barnet ska utvecklas på ett bra sätt. Förskolan<br />
har en viktig roll och det är enligt mig viktigt att förskolan aktivt arbetar mot att ge alla barn<br />
den <strong>uppmärksamhet</strong>en just det enskilda barnet behöver. Både föräldrar och förskolan är<br />
ansvariga för barnets utveckling. Om barn inte får tillräckligt med <strong>uppmärksamhet</strong> hemma<br />
kommer det märkas i barnets beteende i förskolan. En duktig pedagog märker detta i barnets<br />
<strong>av</strong>vikande beteende och försöker hitta orsaker och lösningar.<br />
Nyckelorden i denna uppsats är <strong>behov</strong>, <strong>uppmärksamhet</strong>, utveckling, positiv och negativ<br />
förstärkning
Abstract<br />
The purpose of this study is to focus on the concept of attention and to gain a better<br />
understanding of the importance of paying more attention to the children at day-care centres<br />
for the sake of their development. This study presupposes that more attention to the children’s<br />
beh<strong>av</strong>iour produce good value for their development.<br />
Data collections are initiated by interview and questionnaire method. The same questions are<br />
asked from respondents both in the interview and questionnaire approaches. Participants in<br />
interviews are teachers, psychologist at day-care centre in the Sweden and Iran.<br />
Interview hypothesis is based on how children require adequate attention, under what<br />
circumstance and where they can search and eventually access desirable attention. The study<br />
also focuses on if all children expect adequate attention, or if certain groups of children h<strong>av</strong>e<br />
more need for attention.<br />
The study defines if there are differences between girls’ and boys’ attention need; besides, if<br />
there are variety needs to pay attention to children from various social classes.<br />
Finally I wanted to study how day-care centre teachers can contribute appropriate attention to<br />
children that they need to improve attention deficit.<br />
All children need to receive attention from their social environments and it is crucial to<br />
improve attention deficit in the desirable ways in order to conduct good development for<br />
children. Day-care centre can play an indispensable role to deliver adequate attention that<br />
children might be missed from other social areas.<br />
If children do not receive sufficient attention at home, it can be recognized by the children’s<br />
beh<strong>av</strong>iour at the day-care centre. The cause of attention deficit and the transition to the<br />
children’s beh<strong>av</strong>iour must be evaluated, and determined in order to improve issues for<br />
children’s health and development.<br />
Key words in this studying is need, attention, development, positive and negative<br />
reinforcements.
Innehållsförteckning<br />
1. Inledning ........................................................................................................................... 1<br />
2. Syfte.................................................................................................................................. 2<br />
3. Bakgrund........................................................................................................................... 3<br />
3.1 Tidigare forskning med fokus på beteendet .................................................................. 3<br />
3.2 Forskning om kognitiva processer och <strong>behov</strong>............................................................... 4<br />
3.3 Definitioner <strong>av</strong> begreppet beteende .............................................................................. 5<br />
4. Teoretiska utgångspunkter ................................................................................................. 5<br />
4.1 Vad är <strong>behov</strong>?.............................................................................................................. 5<br />
4.2 Barns <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong>................................................................................... 6<br />
4.3 Vad är utveckling?....................................................................................................... 7<br />
4.4 Positiv och negativ <strong>uppmärksamhet</strong> ............................................................................. 8<br />
4.5 Positiv och negativ förstärkning................................................................................... 9<br />
4.6 Uppmärksamhet och samhällsklass .............................................................................11<br />
4.7 Uppmärksamhet och kön.............................................................................................11<br />
4.8 Sammanfattning <strong>av</strong> teoretiska utgångspunkter.............................................................11<br />
4.8.1 Definitioner..........................................................................................................11<br />
4.8.2 Precisering <strong>av</strong> mina frågor....................................................................................12<br />
5. Metod...............................................................................................................................12<br />
5.1 Fenomenologi.............................................................................................................12<br />
5.2 Val <strong>av</strong> metod...............................................................................................................13<br />
5.3 Val <strong>av</strong> undersökningsgrupp och genomförande...........................................................14<br />
5.4 Reliabilitet ..................................................................................................................15<br />
5.5 Validitet......................................................................................................................15<br />
6. Resultat ............................................................................................................................16<br />
6.1 Hur påverkar positiv och negativ <strong>uppmärksamhet</strong> barnets utveckling?........................16<br />
6.2 Varför behöver barn <strong>uppmärksamhet</strong>?.........................................................................17<br />
6.3 Var söker barn <strong>uppmärksamhet</strong>en?..............................................................................18<br />
6.4 Har alla barn <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> eller finns det några barn som inte behöver det?<br />
.........................................................................................................................................19<br />
6.5 Vilka sorts barn, och från vilket samhällsklass, behöver mer <strong>uppmärksamhet</strong>?............20<br />
6.6 Finns något skillnad mellan pojkar och flickors <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong>?.................20<br />
7. Analys och slutsatser <strong>av</strong> intervjustudien............................................................................21<br />
8. Diskussion........................................................................................................................22<br />
9. Referenser ........................................................................................................................25<br />
Bilaga 1 - Enkät....................................................................................................................27
1. Inledning<br />
När jag började praktisera på olika VFU-platser (verksamhet förlagd utbildning) märkte jag<br />
att visa barn hade ett annorlunda beteende i jämförelse med andra. En flicka var mycket tyst<br />
och kom och gick utan något ljud. Vid matbordet satte hon sig på sin plats utan att säga något.<br />
Om andra pratade tittade hon bara på och om de skrattade log hon tyst med huvudet nedböjt.<br />
Under lekstunden lekte hon själv eller bara med en annan flicka. När de lekte pratade de med<br />
så lågt röst att man knappt kunde höra denna tjej. Även den andra tjejen pratade med ganska<br />
låg tonfall. Nästan ingen lekte med henne utom hennes kompis som verkade trivas i hennes<br />
sällskap. De lekte tillsammans och ritade tillsammans, de var helt enkelt tillsammans hela<br />
tiden. Jag tyckte detta förhållande var mycket märkligt. Jag undrade varför flickan inte<br />
pratade med någon annan än sin kompis och varför ingen <strong>av</strong> övriga barn pratade med henne.<br />
Efter ett par dagar började jag att le vänligt mot henne. Varje dag försökte jag växla några ord<br />
med henne och visade med intresse att jag väntade på hennes svar. Ibland när jag gick förbi<br />
henne strök jag hennes hår eller bara log mot henne. Mitt sätt att kommunicera gjorde att hon<br />
sakta började lita på mig. På morgnarna när jag kom till förskolan kom hon alltid fram och sa<br />
hej till mig. Då tittade jag på henne och log och svarade med en glad och hög röst. Under<br />
dagarna försökte hon vara nära mig utan att titta på mig, eller ens fråga om någonting, hon<br />
ville bara vara i min närhet. När vi hade samling var hon alltid bredvid mig och ville gärna ta<br />
min hand. Efter några veckor (Jag hade 10 veckors halva och blandade praktikdagar i denna<br />
klass) ropade hon mitt namn varje gång jag kom till förskolan och sa hej till mig och jag<br />
svarade henne alltid på samma sätt. Jag upplevde hela situationen som både rolig och sorglig.<br />
Jag undrade vad som hände med henne under den period jag var där. Vad gjorde att hennes<br />
beteende ändrades och varför ändrades hennes beteende just mot mig?<br />
Jag pratade om henne med min handledare och frågade varför flickan var så tyst och varför<br />
bara ett annat barn lekte med henne. Min handledare svarade att hon trodde att hon blev retad<br />
<strong>av</strong> sin storebror och att hon inte fick tid att prata så mycket hemma. Detta gjorde att hon<br />
kände sig lite utanför och att hon trodde att hon inte fick eller ska höras och synas. Därför<br />
vågade hon helt enkelt inte prata med andra barn. Med fröken pratade hon bara när det var<br />
nödvändigt, men hon svarade alltid om hon fick frågor.<br />
Flickan såg mycket gladare ut i slutet <strong>av</strong> min praktik än i början. När jag först kom till<br />
förskolan ville hon inte göra någonting inför mig och hon undvek mig hela tiden. Med tiden<br />
vågade hon mer, och under sista veckan <strong>av</strong> min praktik kom hon och hennes kompis fram<br />
varje dag och kramade mig flera gånger om dagen. Hon gjorde vad jag sa till henne och var<br />
alltid vid min sida. Om det exempelvis saknades något vid matbordet ville hon gärna gå och<br />
hämta det som saknades. Det var märkligt. Jag undrade vad som hade hänt med henne som<br />
gjorde att hennes beteende ändrades så mycket.<br />
Under min praktikperiod märkte jag att flickan behövde <strong>uppmärksamhet</strong>. Hon ville synas<br />
(eller inte synas). Jag såg henne, jag log mot henne, jag pratade med henne och det räckte för<br />
henne. Det betydde mycket för henne att det var någon som brydde sig om henne och var glad<br />
och vänligt mot henne.<br />
Min handledare var mycket omtänksam, snäll och duktig, men enligt mig behandlade hon<br />
flickan som alla andra barn i gruppen. Kanske hon skulle ha varit lite mer uppmärksam på att<br />
denna flicka behövde mer <strong>uppmärksamhet</strong>, men jag förstår också att hon var mycket upptagen<br />
1
med alla andra barn (ungefär 10 till 12 barn). Det är möjligt att man ibland inte ser på en<br />
sådan situation som flickans situation som ett problem för ett barn. Risken är dock att om man<br />
inte gör något åt det kan det bli ett problem för barnet. Det kan lätt hända att barnet får en<br />
stämpel på sig att vara osocialt.<br />
Senare började jag gå på en Komet kurs 1 som handlade om <strong>uppmärksamhet</strong> och hur man kan<br />
ändra på barnets beteende med förberedelse, uppmaning och beröm. Hela denna kurs<br />
handlade om hur man kan ändra på barnets beteende med lite extra daglig <strong>uppmärksamhet</strong><br />
riktad mot barnet. Det var de erfarenheterna och några andra upplevelser som g<strong>av</strong> mig idéen<br />
att skriva min uppsats om området <strong>uppmärksamhet</strong>.<br />
Uppmärksamhet är ett område som i allra högsta grad berör barn. Att få <strong>uppmärksamhet</strong> är ett<br />
viktigt <strong>behov</strong> hos barn, särskilt barn under 7 år. Olika barn verkar ha olika stort <strong>behov</strong> <strong>av</strong><br />
<strong>uppmärksamhet</strong>. Hos vissa barn tycks <strong>behov</strong>et vara mycket större än hos andra och <strong>behov</strong>et<br />
kan göra att barn reagerar olika i olika situationer.<br />
Mitt val <strong>av</strong> uppsatstema är relevant i förhållande till mitt intresse, min utbildning och mitt<br />
framtida yrke som förskollärare. Jag funderade mycket på barnens beteende när jag var på<br />
olika VFU-platser. Jag uppmärksammade att vissa barn hade ett <strong>av</strong>vikande beteende, som<br />
antingen gick ut på att de ville stå i centrum eller att de inte alls vågade stå i centrum och<br />
därför ignorerades.<br />
2. Syfte<br />
Syftet med uppsatsen är att belysa:<br />
a) Innebörden <strong>av</strong> begreppet <strong>uppmärksamhet</strong>.<br />
b) Uppmärksamhetens betydelse för förskolebarnets utveckling.<br />
Min frågeställning var varför barn behöver <strong>uppmärksamhet</strong> och hur de söker denna<br />
<strong>uppmärksamhet</strong>. Jag undrade om alla barn har lika stort <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> eller om<br />
vissa barn har extra stort <strong>behov</strong>. Finns det exempelvis skillnader mellan barn från olika<br />
samhällsklasser, eller mellan pojkar och flickor. Jag ville undersöka hur positiv och negativ<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> från förskollärare kan påverka barnets utveckling.<br />
Min hypotes är att <strong>uppmärksamhet</strong> är viktigt för barnets utveckling och att det är viktigt att<br />
vuxna möter detta <strong>behov</strong>.<br />
1 KOMET står för KommunikationsMETod. Programmet bygger på att förbättra kommunikationen mellan<br />
föräldrar och barn. Särskild utbildade gruppledare diskuterar tillsammans med föräldrar olika lösningar och idéer<br />
på vanliga problem. Man pratar mest om möjligheter och lösningar. Råd och tips som kan prövas hemma mellan<br />
träffarna delas ut i form <strong>av</strong> skriftliga material. Kurser ordnas <strong>av</strong> Stockholm socialförvaltning.<br />
(www.kometprogrammet.se)<br />
2
3. Bakgrund<br />
Som bakgrund till min studie om förskolebarns <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> vill jag redogöra för<br />
några beh<strong>av</strong>iorister som P<strong>av</strong>lov, Watson, Edward L Thorndike och Skinner och presentera<br />
deras teorier mycket kort. Med <strong>uppmärksamhet</strong> menar jag att det <strong>behov</strong> som barnet har att bli<br />
sett och hört i vuxnas värld: platsen som barn vill ha <strong>av</strong> framförallt föräldrar, andra anhöriga<br />
och lärare.<br />
Jag tror att brist på <strong>uppmärksamhet</strong> från vuxna kan påverka barns beteende och skapa<br />
problem. Föräldrarna till förskolebarn ska vara noga med att tillfredställa barnets <strong>behov</strong> både<br />
känslomässigt och fysiskt. Föräldrarna ska visa sina barn att de är viktiga för föräldrarna<br />
genom att lyssna, prata, krama och pussa dem i alla situationer. Närheten till föräldrarna är<br />
mycket viktig. Barnen ska veta att de är viktiga för föräldrarna och det visar föräldrarna<br />
genom sitt beteende mot dem. Barn behöver berömmas för varje gott beteende de visar.<br />
Förstärkningar är viktiga i detta sammanhang. Behovet <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> hos barn är så pass<br />
stor att det kan bygga deras framtid i barndomen eller tvärtom förstöra för dem och göra<br />
ett ”monster” <strong>av</strong> barnet. Barn lär sig sociala regler, empati och vänskap först i hemmet sedan i<br />
förskolan. Jag tror att föräldrarnas ansvar är att visa sina barn <strong>uppmärksamhet</strong> och lära dem<br />
det sociala beteendet. Förskolans uppgift är att samarbeta med hemmet. Barn som har brist på<br />
denna faktor kommer att visa det på olika sätt som blyghet, bråkighet, stöld eller lögn eller<br />
andra negativa beteenden. Syftet med uppsatsen är att belysa innebörden <strong>av</strong> begreppet<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> och dess betydelse för förskolebarnets utveckling. Därför vill jag nedan<br />
nämna några forskare som har tänkt i liknande spår och som tillhör inlärnings- och<br />
utvecklingspsykologins klassiker.<br />
3.1 Tidigare forskning med fokus på beteendet<br />
Ivan P<strong>av</strong>lov forskade särskilt på fysiologiska områden som matsmältningen, nervsystemets<br />
betydelse osv. I sina försök kom han in på upptäckten <strong>av</strong> de betingade (dvs. inlärda)<br />
reflexernas betydelse – och han upptäckte bl.a. hur dessa betingningar lärs in. (Espen Jerlang,<br />
et al 2005:180). Det är centralt vid klassisk betingning att djuret lär utan medverkan <strong>av</strong> viljan.<br />
Händelser som sker samtidigt har med andra ord tendens att kopplas samman så att säga<br />
automatiskt.<br />
John B Watson var psykolog och han forskade med råttor. Han ville bevisa att det finns<br />
skillnad mellan medvetandet och beteendet. Han menade att beteendet är verkligt medan<br />
medvetandet hör till fantasins område. Han var inspirerad <strong>av</strong> P<strong>av</strong>lov och ansåg att man i<br />
princip kunde förklara allt mänskligt beteende med den klassiska betingningen. Han ansåg att<br />
utveckling och därmed uppfostran helt enkelt består i att bygga upp betingade reflexer och<br />
vanor. Bland annat talade Watson om komplicerade inlärningar, som han kallar vanor. Han<br />
sade att vanor inlärs genom att människan bygger upp hela serier <strong>av</strong> reflexer, där varje enkel<br />
reaktion kan frambringa förnimmelser i t ex musklerna, som därmed blir betingade stimuli för<br />
nästa reaktion osv. (Jerlang, et al 2005:182)<br />
Edward L Thorndike byggde sin teori om inlärning på det som sker efter att reaktionen på<br />
stimulus - reaktionsförbindelse inte bara beror på att stimulus och reaktion förekommer<br />
tillsammans utan också på den effekt, som följer på reaktionen. (Jerlang, et al., 2005:188)<br />
3
Burrhus Frederic Skinner är beteendevetenskapens centrala teoretiker och han är<br />
huvudperson i beh<strong>av</strong>iorismens utveckling. Skinner är känd för sina studier om positiva och<br />
negativa förstärkningar Hans teori består framför allt <strong>av</strong> hans forskning om inlärning. Skinner<br />
var beteendepsykolog och blev mycket inspirerad <strong>av</strong> P<strong>av</strong>lov. Med beteende menas all<br />
aktivitet som kan observeras <strong>av</strong> en själv eller <strong>av</strong> andra. Beteendet är primärt, dvs. orsak till<br />
alla de psykologiska fenomen som man i allmänhet tillskriver människors personlighet, psyke,<br />
medvetande etc. Vidare säger Skinner: ”att förvärva en beteenderepertoar betyder, att<br />
människan efter hand lär sig en mängd saker via samspelet med omgivningen. Han menar<br />
dessutom att beteendet förstärks <strong>av</strong> sina konsekvenser. (Jerlang et al, 2005:180 & 190).<br />
När det gäller Skinners bidrag till beh<strong>av</strong>iorismens metoder så utvecklade han termerna<br />
förstärkning och belöning, straff, borttagning <strong>av</strong> belöning samt borttagning <strong>av</strong> straff:<br />
Förstärkning och belöning: Faktorer som t.ex. pengar, mat, kärlek och privilegier gör<br />
att det beteende man önskar sig att se kommer fram - eller att föregående beteende<br />
upprepas.<br />
Straff: Att ge straff (slå, hota, tillföga smärta, sätta upp restriktioner osv.) minskar<br />
sannolikheten för att ett oönskade beteende kommer fram – eller att det föregående<br />
beteende upprepas.<br />
Borttagning <strong>av</strong> belöning: Man kan <strong>av</strong>lägsna en positiv förstärkare (sluta ge beröm eller<br />
andra positiva förstärkningar). På så sätt minskar man sannolikheten för ett oönskat<br />
beteende – eller att det föregående handlandet upprepas.<br />
Borttagning <strong>av</strong> straff: Man kan <strong>av</strong>lägsna en negativ förstärkare. Det påverkar beteendet<br />
på samma sätt som belöning men kallas undslippa beteende, därför att man genom sitt<br />
beteende kan undslippa eller <strong>av</strong>lägsna den negativa förstärkaren.<br />
3.2 Forskning om kognitiva processer och <strong>behov</strong><br />
Det beh<strong>av</strong>ioristiska forskningsperspektivet sätts ibland i motsats till det kognitiva och det<br />
humanistiska. Den främsta kritiken mot beh<strong>av</strong>iorismen är att den endast beaktar det synliga<br />
beteendet, inte de mentala processerna. Kritiken mot beh<strong>av</strong>iorismen växte fram under 1940-<br />
och 50 talen och utvecklades starkt särskilt i USA. (Jerlang, et al, 2005:213)<br />
Jean Piaget anses vara en <strong>av</strong> kognitionsteoretikerna och sin forskning ägnade han främst åt<br />
barns utveckling. Han utgår i delvis från beh<strong>av</strong>iorismen, men menar att de kognitiva<br />
processerna måste beaktas. Han ansåg att tänkande är ett sätt att anpassa sig efter<br />
omgivningen. (Jerlang et al, 2005:231-240)<br />
Abraham Maslow ses som företrädare för det humanistiska perspektivet. Man anser att<br />
människan är relativt självstyrande i sitt liv och att hon i stor utsträckning skapar sitt eget liv.<br />
Istället för beteenden sätter Maslow människans <strong>behov</strong> i centrum. I Maslows <strong>behov</strong>spyramid<br />
placeras sociala <strong>behov</strong>, d.v.s. att umgås och få <strong>uppmärksamhet</strong> från andra på det andra skiktet<br />
och är alltså mycket viktigt för människans utveckling.(Jerlang et al, 2005:217)<br />
Om Piaget för in betydelsen <strong>av</strong> mentala processer för inlärning så vidgar Maslow perspektivet<br />
genom att sätta motivation och <strong>behov</strong> i centrum. Båda dessa forskare hjälper till att öka min<br />
förståelse för det problem som jag undrar över.<br />
4
3.3 Definitioner <strong>av</strong> begreppet beteende<br />
Begreppet beteende är utifrån inlärnings- och utvecklingspsykologiskt teorier ett omdiskuterat<br />
begrepp. Det kan som Skinner säger, innefatta all aktivitet som kan observeras, och som inom<br />
beh<strong>av</strong>iorismen främst sker genom att man svarar på ett stimuli och går att manipulera genom<br />
belöning. Men det kan också innefatta kognitiva processer som hos Piaget eller ses som<br />
<strong>behov</strong>sstyrt som hos Maslow. Med beteende i min uppsats menar jag allt vi gör under livet.<br />
T ex personlighet, karaktär, tankar, reflexioner, vanor osv. Piaget menar också att beteende är<br />
ursprunget till psykologiska fenomen som är människans kännetecken, som personlighet,<br />
psyke, medvetande osv. Jag ser det alltså beteende som ett komplext begrepp.<br />
De teoretiker som jag har valt jobbade alla med beteende, men de ställde delvis olika frågor<br />
och valde olika perspektiv. Jag ställer i min uppsats delvis samma, delvis andra frågor, och<br />
liksom de tror jag att beteende kan ändras under olika förutsättningar. Förskolans roll är att<br />
barnet ska utvecklas på ett bra sätt och i det ligger också att barnet beter sig på önskvärt sätt.<br />
För att det ska bli så är det viktigt att ge barnet den <strong>uppmärksamhet</strong> som det behöver, att deras<br />
<strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> blir tillfredsställt.<br />
4. Teoretiska utgångspunkter<br />
Inom specialpedagogiken förs en diskussion om ett punktuellt synsätt (kategoriskt) kontra ett<br />
relationellt. I ett punktuellt synsätt ses individen som <strong>av</strong>skild från de andra. Ett relationellt<br />
synsätt medför att kunskapandet ses som en process och att denna process förekommer genom<br />
möten mellan människor. (Charlie Eriksson et al, 2005).<br />
Man försöker alltså se vem som är bärare <strong>av</strong> det specialpedagogiska problemet. Är det eleven<br />
med sina egenskaper, d.v.s. kategoriskt, eller eleven i sin miljö, d.v.s. relationellt? Den<br />
specialpedagogiska forskningen har allt mer inriktats mot ett relationellt perspektiv.<br />
”Detta kan beskrivas som att specialpedagogisk forskning blivit mindre beroende <strong>av</strong> en förankring i ett s k<br />
kategoriskt perspektiv, där elevers egenskaper framstår som väsentliga för åtgärder, och i ökande<br />
omfattning kunnat knytas till ett relationellt perspektiv, där omgivande faktorer ses som delaktiga ’bärare <strong>av</strong><br />
problemet’. Detta har kommit till uttryck t ex i benämningar som ’elever i svårigheter’ i stället för det<br />
tidigare gängse synsättet ’elever med svårigheter’.” (www.sit.se, 2006-10-08).<br />
Till en början kommer detta kapitel att handla om de centrala begrepp som ligger till grund<br />
för uppsatsen. Därefter följer en sammanfattning <strong>av</strong> teorierna samt några definitioner.<br />
4.1 Vad är <strong>behov</strong>?<br />
Maslow beskriver i sin teori olika nivåer <strong>av</strong> <strong>behov</strong>stillfredsställelse. Synsättet att <strong>behov</strong> anger<br />
upphov och källa till ett beteende används i en punktuell diskurs där ”<strong>uppmärksamhet</strong>” i den<br />
sociala betydelsen är att svara på varje persons <strong>behov</strong>. Behov är då en brist hos en person som<br />
gör att personen visar ett visst beteende för att signalera sin brist. När <strong>behov</strong>et tillfredsställs<br />
upphävs bristen. I så fall är ett <strong>behov</strong> en brist.<br />
”Behovet är individuellt, dvs. det är elevens individuella <strong>behov</strong> som hanteras, och det är tidsbegränsat<br />
eftersom det kan upphöra då det är tillfredsställt. Behov betecknar en brist, ty <strong>behov</strong> ska tillfredsställas -<br />
jämvikten ska uppnås. Elevens <strong>behov</strong> uttrycker således närmast en <strong>av</strong>saknad, något som fattas eleven. För<br />
att kunna åtgärda problemet och tillfredsställa <strong>behov</strong>et behöver läraren finna bristen. Behov kan också<br />
5
anges som upphov till beteenden, exempelvis så att läraren kan förklara elevens beteenden i termer <strong>av</strong><br />
<strong>behov</strong>”. (Moira von Wright, 2002:16)<br />
Det är alltså viktigt att förskollärarna identifierar <strong>behov</strong>en för att kunna tillfredsställa dem.<br />
Denna definition <strong>av</strong> <strong>behov</strong> bygger på att <strong>behov</strong>et finns i barnet. Man kan också använda sig<br />
<strong>av</strong> en annan definition i en relationell diskurs där <strong>behov</strong>et är beroende <strong>av</strong> situationen.<br />
Exempelvis säger von Wright att<br />
”Behoven förstås i situationen. Behoven är då inte något som eleven har med sig från en situation till en<br />
annan, utan de är knutna till ett sammanhang. Elevens <strong>behov</strong> blir därmed föränderliga men också<br />
gemensamma och en angelägenhet för hela den aktuella figurationen”. (von Wright, 2002:16)<br />
Det finns alltså olika definitioner <strong>av</strong> <strong>behov</strong>. Ett exempel på när ett <strong>behov</strong> kan vara<br />
situationsbundet är när ett barn mobbas. I sådana situationer kan ett <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong><br />
från förskollärarna uppstå som inte funnits om mobbingen inte hade förkommit. Samma barn i<br />
en annan miljö kanske inte skulle ha utsatts för mobbing och då skulle inte heller <strong>behov</strong>et ha<br />
funnits.<br />
4.2 Barns <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong><br />
För barn är det mycket viktigt att känna att någon bryr sig om en. Någon som visar sitt<br />
intresse genom att försöka få kontakt och ge bekräftelse. Alla vi människor vill bli sedda,<br />
särskilt barn. För förskolbarn är förskolläraren den viktigaste personen, näst efter föräldrarna,<br />
i barnets omgivning som kan bidra med <strong>uppmärksamhet</strong> enligt min uppfattning.<br />
Läraren kan naturligtvis bidra till att ”tillfredsställa” <strong>behov</strong>en, men sist och slutligen är ett<br />
tillfredsställt <strong>behov</strong> inte något som uppfylles, dess mening kan omförhandlas, och det kan<br />
överskridas. Även konsekvenserna <strong>av</strong> en individs <strong>behov</strong> angår alla andra deltagare i<br />
figurationen. Ibland kan elevers <strong>behov</strong> <strong>av</strong> att bli sedda hänföras till hela<br />
undervisningssituationen och är då relationellt. Då är det alla som på ett eller annat sätt bidrar<br />
till att lösa <strong>behov</strong>sfrågan. Om det handlar om en elev som till synes har ”<strong>behov</strong> <strong>av</strong> att bli<br />
sedd” kan läraren lösa frågan genom att ändra på situationen så att eleven blir delaktig. (von<br />
Wright, 2002:16). Läraren ska alltså inte bara ändra sin fokus till det barn som har särkilt<br />
<strong>behov</strong>, enligt min uppfattning, utan på något sätt lyfta upp elevens status så att alla elever ser<br />
och hör barnet i klasen.<br />
Jag anser att det är viktigt att läraren är medveten om sin roll. George Herbert Mead 2 (1863-<br />
1931) säger att genom att inrikta sin <strong>uppmärksamhet</strong> och organisera medvetenhet kommer<br />
man närmare handlingar som kan tala om att tillfredsställa <strong>behov</strong>. Detta styrker min hypotes<br />
att läraren ska vara medvetet om sina handlingar och sättet han/hon bemöter barnets <strong>behov</strong>.<br />
Läraren bör medvetet och aktivt agera för att se till att <strong>behov</strong>et tillfredsställs. Holmsten<br />
(2002:83) säger att rikta <strong>uppmärksamhet</strong> är en del <strong>av</strong> en handling. Elevers <strong>behov</strong> <strong>av</strong> att bli<br />
sedda eller få <strong>uppmärksamhet</strong> tillfredsställs <strong>av</strong> lärare genom att läraren rikta sig till eleven och<br />
på olika sätt markera eller visa att hon ser eleven.<br />
En fråga jag hade inför denna studie var om vissa barn behöver mer <strong>uppmärksamhet</strong> än andra<br />
barn. Den litteratur jag har tagit del <strong>av</strong> menar att alla barn har <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> men<br />
att vissa kan ha större <strong>behov</strong>. Bland andra Holmsten (2002:83) säger att<br />
2 George Herbert Mead (1863-1931) var professor i filosofi vid University of Chicago. Han var arbetskamrat och<br />
nära vän till John Dewey och bidrog till att utveckla den amerikanska pragmatiska filosofin. Han publicerade<br />
många föredrag och artiklar (se t.ex. Selected Writings, 1964), men han g<strong>av</strong> aldrig själv ut någon skrift som<br />
sammanfattar hans teori.<br />
6
”Alla elever behöver bli uppmärksammade, få sina <strong>behov</strong> tillgodosedda och uppleva trygghet i sin<br />
skolsituation. Vissa elever kan tyckas ha extremt stort <strong>behov</strong> <strong>av</strong> att bli sedda och läraren måste anstränga sig<br />
till det yttersta för att visa tillräckligt intresse och <strong>uppmärksamhet</strong> åt just den eleven.”<br />
Litteraturen säger alltså att det finns barn som har särskilt stora <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> och<br />
att läraren ska agera för att möta detta <strong>behov</strong>.<br />
4.3 Vad är utveckling?<br />
Piaget intresse riktas främst mot bars utveckling, som han anser sker i olika stadier. Jag menar<br />
att utveckling sker under hela livet och är något som går framåt. Individens utveckling bror på<br />
både arvet och resurs och möjligheter som finns i barnets omgivning. Ordet utveckling kan<br />
översättas med framåtskridande, förändring. Det intressanta med utveckling är just<br />
förändringen, processen, förloppet. Utvecklingspsykologins huvudfråga är: hur och varför<br />
utvecklas människor? (Jerlang, et al, 2005:19).<br />
Utvecklingsteoriers syfte är att ge en generell och konkret kunskap om utvecklingsförloppet,<br />
d.v.s. en kunskap om människans utvecklingsordning, som hjälper pedagogen att förstå och<br />
att ställa relevanta kr<strong>av</strong> och förväntningar på individens, gruppen och på den psykiska och<br />
fysiska miljön. (Jerlang et al, 2005:14).<br />
Utvecklingsteorierna talar om att viss del <strong>av</strong> utveckling beror <strong>av</strong> arv och viss del beror <strong>av</strong><br />
lärandet. Teorin säger också att utveckling och lärande är starkt sammanvävda<br />
Skinner anser att all utveckling är beroende <strong>av</strong> dels medfödda skillnader, dels <strong>av</strong> själva<br />
inlärningsprocesserna. Utveckling är alltså både punktuellt och relationellt enligt Skinner.<br />
Utveckling är detsamma som inlärning, och på detta sätt kan alltså operant betingning förklara<br />
allt. (Jerlang et al, 2005:194). Vidare säger Ingrid Pramling Samuelsson att vi ser utveckling<br />
och lärande som två oskiljbara storheter, dvs., barn utvecklas genom att de lär sig och de lär<br />
sig genom att de utvecklas. (Doverborg et al, 2000:13). Jag vill ytterligare belysa dessa teorier<br />
med ett citat:<br />
”Människans utveckling handlar om systematiska och mer eller mindre rationella förändringar i riktningen<br />
till livets slut. En del <strong>av</strong> dessa förändringar styrs <strong>av</strong> arvet, andra <strong>av</strong> inlärning och åter andra <strong>av</strong> ett samspel<br />
mellan arv och miljö.” (Hwang. Björn Nilsson, 2003:18).<br />
Jag anser att allt ett barn går igenom varje dag innebär ett lärande. Indirekt så lär de sig<br />
mycket varje dag. De lär sig exempelvis empati och hur man samspelar med andra. De lär sig<br />
hur man ska bete sig i olika situationer. Barnet lär sig genom den <strong>uppmärksamhet</strong> de får. Både<br />
positiv och negativ <strong>uppmärksamhet</strong> bidrar till barnets utveckling. Om barn får tillräckligt stor<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> utvecklas de i positiv riktning. Annars kan utvecklingen bli negativ.<br />
Den tyske psykologen Paul Baltes säger att människans utveckling har sju kännetecken<br />
(Baltes, 1987):<br />
1- Utveckling är livslång (den tar inte slut vid någon speciell ålder).<br />
2- Utvecklingen är flerdimensionell (såväl biologiska som psykologiska och<br />
socioemotionella aspekter är verksamma).<br />
3- Utvecklingen går åt många olika håll (med åren blir man t.ex. bättre på vissa saker och<br />
sämre på andra:<br />
7
4- Utvecklingen är plastisk (den kan ta sig många vägar och kan återhämta sig efter<br />
kriser).<br />
5- Utvecklingen ingår i en historisk ram (en 40- åring i dag lever inte i samma samhälle<br />
som en 40-åring för 100 år sedan- andraerfarenheter och andra kr<strong>av</strong>; en 30- årig<br />
kvinna hade inte samma framtid för 50 år sedan som i dag).<br />
6- Utvecklingen är flerdisciplinär (den studeras <strong>av</strong> såväl psykologer, pedagoger,<br />
sociologer, socialantropologer som biologer).<br />
7- Utvecklingen är kontextuell (den påverkas <strong>av</strong> att individen har en viss kropp, befinner<br />
sig i en vissfysisk miljö, social omgivning och kultur). (Hwang, et al, 2003:18)<br />
I min studie <strong>av</strong> barns <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> kan jag dra den lärdomen <strong>av</strong> Baltes teori att<br />
utvecklingen är livslång vilket betyder att utvecklingen under barndomen är betydelsefull och<br />
kommer att påverka individen även fortsättningsvis. Att psykologiska och socioemotionella<br />
aspekter är verksamma, alltså är tillfredsställandet <strong>av</strong> ett barns <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong><br />
viktig för utvecklingen. Att utvecklingen är både progressiv och regressiv. Det är alltså bättre<br />
att ge ett barn <strong>uppmärksamhet</strong> ”för sent” än inte alls eftersom barnet kan återhämta sig efter<br />
en kris. Slutligen är utvecklingen kontextuell och ingår i en historisk ram. Barns utveckling<br />
påverkas alltså i hög grad <strong>av</strong> det samhälle de lever i och den närmaste omgivningen där<br />
förskolan kan vara en viktig del <strong>av</strong> barnens liv. Denna syn innebär att utvecklingen är<br />
relationell.<br />
I samband med utveckling säger även Lev S Vygotskij att barnets utveckling sker i samspel<br />
med människor som finns i barnets omgivning, syskon, föräldrar, lärare. (Jerlang, et al, 2005)<br />
Förskolan och skolan har unika möjligheter att ge barn möjlighet att utveckla en förståelse <strong>av</strong><br />
sig själva och andra människor och därmed utveckla förmågan till empati och solidaritet med<br />
andra människor. Genom att varje barn blir uppmärksammat och förstått i förskolan och<br />
skolan blir detta möjligt. (Holmsten, 2002:82). Vissa familjer har inte så stora möjligheter att<br />
hjälpa barnet i sin utveckling. Därför är förskolan en värdefull resurs som ett samhälle kan<br />
erbjuda sina medborgare enligt mig.<br />
4.4 Positiv och negativ <strong>uppmärksamhet</strong><br />
En <strong>av</strong> mina frågeställningar var hur positiv och negativ <strong>uppmärksamhet</strong> från förskollärare kan<br />
påverka barnets utveckling? Positiv <strong>uppmärksamhet</strong> är när de vuxna exempelvis pratar vänligt<br />
med barnet, uppmuntrar, ger fysisk närhet, tröstar etc. Eftersom <strong>uppmärksamhet</strong> är att svara<br />
på ett <strong>behov</strong> är den relationell. Positiv <strong>uppmärksamhet</strong> stärker barnet. Det fungerar också som<br />
ett stöd:<br />
”Positiva reaktioner, beröm, uppmuntran, tilltro och omedelbar feedback på barnets handling fungerar som<br />
en fungerande stöd för barnet i att hålla sig uppe.” (Björn Kadesjö, 2001:154)<br />
Enligt Olle Wadström (2004:27) behöver barn bli bekräftade, få höra att de duger. Han menar<br />
att man ska tala om för barnet att det är älskad för det den är, och ge barnet <strong>uppmärksamhet</strong><br />
både med och utan kr<strong>av</strong>. Detta stärker min hypotes om den stora positiva betydelsen <strong>av</strong><br />
positiv <strong>uppmärksamhet</strong> för att styrka och stödja barnet.<br />
Att bli sedd och hörd är en måste för moderna barn. Dion Sommer (1997:123) säger att<br />
moderna barn förväntar sig att de både blir sedda och hörda i vardagen. De förväntar sig inte<br />
att vara ”osynliga”. Det gamla talesättet ”barn ska tiga när vuxna talar” är inte längre aktuellt<br />
enligt Sommer. Förväntningen är istället att barn både ska ses, höras och ha möjlighet att<br />
8
uttrycka sin egen uppfattning. Moderna barn har andra kr<strong>av</strong> på <strong>uppmärksamhet</strong> än tidigare<br />
generationer barn. Vidare säger Sommer (1997:125) att:<br />
”om ett barn upplever att det ses och hörs, att det involveras, då stärks dess personliga känsla <strong>av</strong> att kunna<br />
bestämma över sitt eget liv. Detta självbestämmande är nära förbundet med den inre känslan <strong>av</strong> säkerhet<br />
och personligt egenvärde”.<br />
Min tolkning <strong>av</strong> detta är att självkänslan och självsäkerheten är beroende <strong>av</strong> den<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> barn får.<br />
Negativ <strong>uppmärksamhet</strong> är när barnet gör något fel och <strong>av</strong> den anledningen får tillrätt<strong>av</strong>isning<br />
på sitt agerande på olika sätt. Sätten att ge negativ <strong>uppmärksamhet</strong> man variera. Den vuxne<br />
kan korrigera barnet med tillsägelser eller någon typ <strong>av</strong> bestraffning, t.ex. att barnet får gå och<br />
sätta sig i ”skamvrån”. Ett annat sätt för den vuxne att ge negativ <strong>uppmärksamhet</strong> kan vara att<br />
ignorera barnet. På detta sätt lär sig barn vad som är rätt och fel.<br />
Som jag sagt tidigare behöver barn <strong>uppmärksamhet</strong> och söker den på olika sätt. Det är inte<br />
alldeles lätt för barn att fånga vuxnas <strong>uppmärksamhet</strong>. När barnet inte lyckas få positiv<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> kan det reagera genom att göra något fel. På så sätt får de säkert<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> från de vuxna! Barnet söker alltså aktivt negativ <strong>uppmärksamhet</strong> eftersom det<br />
är enda sättet för barnet att få <strong>uppmärksamhet</strong> och det viktigaste för barnet är att bli sett. Vad<br />
barnet är ute efter, det är att någon <strong>av</strong> de vuxna ska vända sig till det och visa intresse. Den<br />
vuxnes försök att ge negativ förstärkning överskuggas helt <strong>av</strong> den positiva upplevelsen <strong>av</strong> att<br />
ha blivit sett. (Arne Skodvin, 2004:54 & 61, Mathiasson 2000). Även Kadesjö (2001:154)<br />
säger:<br />
”Barn har ett naturligt <strong>behov</strong> <strong>av</strong> bekräftelse och <strong>uppmärksamhet</strong>. Det tänker inte alltid föräldrarna på. För<br />
barnet kan detta att bli sett och få bekräftelse bli så angeläget, att barnet gör snart sagt vad som helst för att<br />
dra <strong>uppmärksamhet</strong>en till sig. Och ofta ska det till något helt galet för att föräldrarna ska reagera. Det som<br />
då i de vuxnas ögon är en negativ konsekvens är ur barnets synvinkel en positiv konsekvens. Negativa<br />
reaktioner och kritik är till liten hjälp därför att det bara talar om för barnet att det gjort fel. Som vuxen ger<br />
vi inte någon information om hur det skulle ha gjort i stället.”<br />
Detta är mycket relevant för min frågeställning. Som förskollärare bör man vara medveten om<br />
dessa beteendemässiga mönster så att man bättre kan förstå och bemöta barns beteende.<br />
4.5 Positiv och negativ förstärkning<br />
Centrala begrepp inom området och som även är i högsta grad relevanta för min studie är<br />
positiv och negativ förstärkning. Positiv och negativ förstärkning är sammankopplade med<br />
positiv och negativ <strong>uppmärksamhet</strong> och är naturligtvis relationell. Att ge ett barn positiv<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> när barnet gör något bra innebär en förstärkning <strong>av</strong> det goda beteendet.<br />
Negativ förstärkning kan exempelvis vara ett straff <strong>av</strong> något slag. Om ett barn får ett straff vid<br />
ett negativt beteende vill det undvika straffet i framtiden och på så sätt blir beteendet negativt<br />
förstärkt.<br />
”De beteenden som leder till önskade resultat finns all anledning att upprepa, nästa gång man vill uppnå<br />
samma resultat. Konsekvenserna <strong>av</strong> beteendet, det vill säga det som sker efter beteendet, visar om beteendet<br />
fungerar. Får man ut det <strong>av</strong>sedda <strong>av</strong> ett visst beteende ökar sannolikheten för att man ska upprepa detta<br />
beteende. En konsekvens som får oss att upprepa ett beteende kallas förstärkning. (…) Det som förstärks är<br />
benägenheten att upprepa beteendet i framtiden” (Wadström, 2004:27).<br />
9
Wadström (2004:27-29) säger också att vad som verkar förstärkande för en människa är<br />
individuellt. Enligt honom finns inget som generellt är förstärkande för alla människor.<br />
En konsekvens kallas positiv förstärkning när den förstärkande konsekvensen är att få ut<br />
något positivt. Han säger också:<br />
”Positiv förstärkning är en positiv företeelse, som inträffar efter beteendet och som får beteendet att bli mer<br />
använt i framtiden i liknande situationer. Till de mer eller mindre allmängiltiga förstärkningarna hör sociala<br />
företeelser såsom att få <strong>uppmärksamhet</strong>, leenden, beröm, att bli tittad på, att få tillhöra en grupp och bli<br />
erkänd <strong>av</strong> den, nickningar, att skratta med andra, att bli beundrad, att prata med någon, att vara nära den vi<br />
tycker om osv.”<br />
Att ge barn bekräftelse och <strong>uppmärksamhet</strong> kan alltså innebära en positiv förstärkning. 3 I<br />
tidigare <strong>av</strong>snitt talade jag om negativ <strong>uppmärksamhet</strong> och att denna kan göra att barnen lär sig<br />
att skilja på rätt och fel. Negativ <strong>uppmärksamhet</strong> som ges när ett barn uppvisar ett oönskat<br />
beteende innebär en negativ förstärkning. Vi människor försöker nämligen undvika det<br />
negativa eftersom vi gärna vill slippa alla sorters obehag enligt Wadström (2004:31-32):<br />
”Beteenden som gör att man undgår något negativt, blir negativt förstärkta. Man blir därvid mer benägen att<br />
använda dem i framtiden. Allt vi gör för att komma undan från, eller helt slippa konfronteras med<br />
obehagligheter, är beteenden som får negativ förstärkning. (. …) Ett beteende som gör att vi slipper ifrån<br />
eller undviker ett obehag kommer att upprepas i framtiden. Beteendet har blivit negativt förstärkt. Vi blir<br />
uppmuntrade att de beteenden som kan göra slut på obehag, plågor, skrämmande situationer”.<br />
I vissa sammanhang kan man ändra en negativ förstärkning till en positiv förstärkning och på<br />
så sätt undvika tjat och bråk. Detta kan man göra genom att ändra på negativa meningar som<br />
man brukar använda i vardagen till positiva meningar. På så sätt kan man lära barnet att göra<br />
det man vill att det ska göra. I stället för att exempelvis säga ”Ta inte den smutsiga tröjan.”<br />
eller ”Du måste äta frukosten innan du går.” kan man säga ”Ta på kläderna som ligger<br />
framlagda.”, ”Gå och ät frukost.” osv. (Kadesjö, 2001:157)<br />
Vissa barn blir besvikna om de får beröm och förnekar att de gjort något bra. Osäkra barn<br />
uppfattar positiva kommentarer som kr<strong>av</strong> på ytterligare prestation som det inte tror sig om att<br />
klara. Sådana barn som ofta får kritik, reagerar på beröm som ”Nu klagar de på mig igen”<br />
eller ”Han menar det inte för han är alltid arg på mig”. Vi vuxna kan tolka barnets beteende<br />
som att kanske beröm har inte någon effekt. När vi som vuxna lär oss att beröm blir vanligare<br />
att ge till barnet än kritik då tar barnet till sig den. (Kadesjö, 2001:155)<br />
3 Exempel på punkter som kan ge positiv resultat är:<br />
- Beröm är på längre sikt effektivare än straff. Det är t.ex. bättre att uppmuntra barn än att klandra dem.<br />
- Det beteende man förväntar sig eller kräver ska vara något som barnen har möjlighet och förutsättningar att<br />
klara <strong>av</strong>. Eftersom förskolebarn har svårt att förstå situationer utifrån orsak och verkan (eller <strong>av</strong>sikt och<br />
konsekvens), är det exempelvis viktigt att vuxna tänker på i vilken grad barnen kan sätta saker och ting i relation<br />
till vartannat.<br />
- Regler och förväntningar bör förklaras och motiveras. Likaså bör man i förväg tala om vilka konsekvenserna<br />
blir om barnet bryter mot reglerna. En förklaring ger tyngd åt reglerna och gör att barnet inte upplever en<br />
eventuell bestraffning som slumpartad.<br />
- Barn gör som de vuxna gör, inte som de säger – vuxna är modeller for barnen.<br />
- Om ett barn ofta gör något det inte får, bör man fundera på om orsaken till detta snarare ligger i hemmiljön<br />
eller i spelmönstret än hos barnet. En regel kanske är för vagt formulerad eller barnet kanske inte får tillräckligt<br />
med <strong>uppmärksamhet</strong> och är ”olydigt” för att bli uppmärksammat. (Wadström, 2 004:31-32).<br />
10
4.6 Uppmärksamhet och samhällsklass<br />
I min frågeställning undrade jag om det finns någon skillnad mellan barns <strong>behov</strong> <strong>av</strong><br />
<strong>uppmärksamhet</strong> beroende på vilken samhällsklass barnet kommer ifrån. Detta innebär ett<br />
punktuellt synsätt. Jag hittade ingen forskning på detta område.<br />
4.7 Uppmärksamhet och kön<br />
Min frågeställning var om det finns någon skillnad mellan pojkars och flickors <strong>behov</strong> <strong>av</strong><br />
<strong>uppmärksamhet</strong>, vilket är ett punktuellt synsätt. En annan dimension är att pojkar och flickor<br />
får olika typ <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> <strong>av</strong> omgivningen, vilket är ett relationellt synsätt.<br />
Jag hittade inte så mycket litteratur angående kön och <strong>uppmärksamhet</strong>. Den forskning jag<br />
hittade visar att pojkar och flickor får olika sorts <strong>uppmärksamhet</strong>. ”Pojkar får mer<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> och beröm för sina aktiva lekar, eftersom de är aktivare blir de förmodligen<br />
förmanade oftare än flickorna, antagligen också oftare bestraffade på olika sätt”. (Hwang, &<br />
Nilsson, 2003:176). Det kan vara viktigt för förskollärare att uppmärksamma om det finns<br />
sådana skillnader mellan pojkar och flickor.<br />
4.8 Sammanfattning <strong>av</strong> teoretiska utgångspunkter<br />
Många <strong>av</strong> mina centrala utgångspunkter, tar sin utgångspunkt från ett relationellt perspektiv.<br />
Behov kan dels vara individuella (punktuellt) och dels förstås i situationen (relationellt). Även<br />
utveckling kan vara både punktuellt och relationellt. Det relationella synsättet på utveckling<br />
att utveckling sker i samspel med andra människor är det centrala i min uppsats.<br />
Uppmärksamhet och förstärkning är relationella begrepp enligt min uppfattning. För att hjälpa<br />
barnen i deras utveckling ska både föräldrar och förskolan samarbeta med varandra och tänka<br />
på barnets <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong>. Barn får svårigheter på olika sätt på grund <strong>av</strong> brist på<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> från sin omgivning. Lärarnas uppgift är att svara på detta <strong>behov</strong>. I mina<br />
teoretiska utgångspunkter sägs att positiv <strong>uppmärksamhet</strong> är effektivare än negativ<br />
<strong>uppmärksamhet</strong>.<br />
I min frågeställning undrade jag om det fanns skillnader i barns <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong><br />
beroende <strong>av</strong> samhällsklass och kön, vilket är ett punktuellt synsätt.<br />
4.8.1 Definitioner<br />
I detta <strong>av</strong>snitt vill jag definiera några <strong>av</strong> de begrepp som jag använder i fortsättningen.<br />
Ett <strong>behov</strong> kan vara<br />
a) punktuellt, dvs. källa till ett beteende och gälla en individuell brist.<br />
b) relationellt, dvs. föränderliga, situationsbundna och gemensamma.<br />
Att ge <strong>uppmärksamhet</strong> är att svara på en persons <strong>behov</strong> , att visa intresse, som relation<br />
mellan handling och självmedvetande.<br />
Utveckling är framåtskridande, förändring, förlopp i en utvecklingsordning. Enligt Skinner är<br />
utveckling inlärning. Enligt Baltes är utveckling livslång, flerdimensionell, progressiv och<br />
regressiv, plastisk, historisk, flerdisciplinär och kontextuell.<br />
11
Positiv <strong>uppmärksamhet</strong> är att bli bekräftad som älskad person, beröm, uppmuntran, tilltro som<br />
ger känsla <strong>av</strong> att involveras, ses och höras och kunna bestämma själv.<br />
Negativ <strong>uppmärksamhet</strong> är att uppnå visat intresse från vuxna genom att göra något negativt.<br />
Beteende definierar jag som ett agerande.<br />
Barn definierar jag i denna uppsats som barn som går i förskola.<br />
Samhällsklass kan vara en uppdelning i arbetare och tjänstemän (lägre och högre).<br />
4.8.2 Precisering <strong>av</strong> mina frågor<br />
När jag läste teorierna märkte jag att det fanns annat sätt och formulera frågorna. Samtidigt<br />
fick jag tydligare uppfattning om ämnet som jag valde för uppsatsen.<br />
Frågorna som jag vill få svar på med denna uppsats har jag preciserat så att de nu formuleras:<br />
1. Hur kan positiv och negativ <strong>uppmärksamhet</strong> från förskollärare påverka barnets<br />
utveckling?<br />
2. Varför behöver barn <strong>uppmärksamhet</strong>?<br />
3. Var söker barnet <strong>uppmärksamhet</strong>en?<br />
4. Har alla barn <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> eller gäller det bara vissa barn?<br />
5. Vilka sorts barn och från vilka samhällsklasser behöver mer <strong>uppmärksamhet</strong>?<br />
6. Finns det någon skillnad mellan pojkar och flickors <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong>?<br />
Inom ramen för denna uppsats kan jag inte få fullständiga svar på mina frågor och jag<br />
koncentrerar mig därför på att undersöka förskollärarnas uppfattningar om mina ovan nämnda<br />
frågor.<br />
Under arbetets gång så har jag framförallt koncentrerat mig på de två första frågorna eftersom<br />
de är de centrala frågorna för min studie. Övriga frågor är också intressanta men det har varit<br />
svårare att få svar på dem genom det sätt som jag har genomfört min studie. Jag kommer i<br />
metodkapitlet att redovisa hur det var möjligt att genomföra arbetet.<br />
5. Metod<br />
Huvudsyftet med uppsatsen är att belysa betydelsen <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> för förskolebarnets<br />
utveckling. Eftersom vill förstå ett fenomen utgår jag från fenomenologin. I detta kapitel vill<br />
jag först beskriva fenomenologin för läsaren och därefter beskriva hur jag har genomfört min<br />
undersökning. I kapitlet redovisas metodansats, val <strong>av</strong> metod och undersökningens<br />
genomförande.<br />
5.1 Fenomenologi<br />
Fenomenologin sysslar med frågor som handlar om något fenomen som kan upplevas eller<br />
erfaras. Forskare ska alltså hitta en vetenskaplig förhållningssätt inför datainsamling och<br />
analys. Fenomenologi är dels en filosofi och dels en kvalitativ forskningsansats. Edmund<br />
Husserl (1859-1938) menar att vi inte kan fånga en beskrivning <strong>av</strong> det verkliga fenomenet<br />
utan bara människans upplevelse <strong>av</strong> fenomenet. Han introducerade fenomenologi som snabbt<br />
12
lev känd under slagordet ”till sakerna själva”. (fenomen = saken så som den visar sig).<br />
Förenklat kan man säga att Husserls bidrag till kunskapsfilosofin var att människan erfar<br />
världen genom att erfara ett fenomen. Han menar att man ska sätta sin egen förförståelse<br />
(förutfattade åsikter) åt sidan, fenomenologi är en teori om det medvetna. I fenomenologi vill<br />
man fånga upplevelsen <strong>av</strong> ett fenomen. Målet är att utan förvrängning kunna beskriva<br />
upplevelsen <strong>av</strong> ett fenomen så som det visar sig hos informanterna. I fenomenologi försöker<br />
man undvika tolkningar <strong>av</strong> upplevelserna. (www.vxu.se, 2006-09-20)<br />
Eftersom jag ska undersöka fenomenet <strong>uppmärksamhet</strong>, kan fenomenologin vara en relevant<br />
metod i min studie i förhållande till mitt syfte och mina frågor. Undersökningen begränsar sig<br />
till förskollärarnas svar. Jag gör alltså inte en direkt observation <strong>av</strong> barn för att undersöka<br />
fenomenet <strong>uppmärksamhet</strong>, utan jag tar del <strong>av</strong> förskollärarnas erfarenheter genom deras svar.<br />
Detta innebär att jag studerar fenomenet <strong>uppmärksamhet</strong> sekundärt.<br />
5.2 Val <strong>av</strong> metod<br />
Eftersom jag utgår från en fenomenologisk metodansats så följer att jag använder en kvalitativ<br />
datainsamlingsmetod. Jag har valt att utföra muntliga intervjuer och skriftliga enkäter. Patel<br />
och D<strong>av</strong>idsson (1994:27) säger:<br />
”Den kvalitativa metoden utmärks <strong>av</strong> närhet till källan som forskaren hämtar sin information från och kan<br />
vidare beskrivas som subjektiv. Det kvalitativa perspektivet innebär vidare att man ser verkligheten som en<br />
individuell, social och kulturell verklighet.”<br />
Den kvalitativa metoden innebär även att man studerar hur människan uppfattar och tolkar sin<br />
omgivning. Pedagogen Per Johan Ödman (1979) menar att människor sedan urminnes tider<br />
har ägnat sig åt att tolka kvalitativt material för att få en fördjupad förståelse <strong>av</strong> världen.<br />
Jag var öppen inför resultaten, det vill säga jag var medveten om att resultaten kunde stödja<br />
min hypotes eller inte. Jag valde informanter som hade kännedom om det fenomen jag ville<br />
undersöka, nämligen personer som arbetar i förskolan. Jag tyckte att det var viktigt att jag<br />
intervjuade erfarna personer eftersom de genom sin erfarenhet har lärt sig mer om barns<br />
beteende, utveckling och barnens <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong>. Jag hade förtroende för<br />
informanternas erfarenheter i min studie, eftersom alla var erfarna förskollärare respektive en<br />
erfaren skolpsykolog.<br />
Som datainsamlingsmetod har jag valt att göra en intervjustudie med öppna frågor vilket<br />
innebär en kvalitativ metodansats. Steinar Kvale (1997:14) säger att den kvalitativa intervjun<br />
lämpar sig när man vill fråga om föreställningar och uppfattningar, men metoden är inte lätt<br />
att genomföra.<br />
Vid en intervju ställer man ett antal frågor till en människa. Avsikten är att ta reda på vilka<br />
uppfattningar och åsikter hon har. Hwang & Nilsson (2003) säger:<br />
”Intervjuer är i normalfallet ett samtal, ansikte mot ansikte, mellan två eller fler personer.”<br />
Det kan tyckas vara ett enkelt sätt att ta reda på saker och ting men det finns också många<br />
svårigheter som man kanske inte alltid tänker på.<br />
”Intervju kan lätt påverkas <strong>av</strong> olika faktorer som förväntningar, formuleringar och förutfattade meningar<br />
som parterna har om varandra.”(Hwang & Nilsson, 2003:60 - 61).<br />
13
Kvale (1997) säger också:<br />
”Den kvalitativa intervju som man använder kallas ibland ostrukturerad eller icke-standardiserad intervju.<br />
Eftersom det finns få försturkturerade eller standardiserade procedurer för kvalitativa intervjuer, måste<br />
många analyser <strong>av</strong> de metodologiska <strong>av</strong>görandena fattas på platsen under intervjun. Detta kräver stor<br />
skicklighet hos intervjuaren, som måste ha kunskap om ämnet för intervjun, vara bekant med de<br />
metodologiska alternativ som står till buds och om de begreppsliga problem som är förenade med att<br />
frambringa kunskap genom samtal.”<br />
Icke-standardiserade intervjuer kräver alltså stor skicklighet hos intervjuaren. En nackdel med<br />
intervju är att människans åsikter variera från dag till dag och man glömmer lätt bort en hel<br />
del nästa dag. Enligt min uppfattning är det också svårt att sammanställa resultaten från en<br />
intervjustudie med öppna frågor.<br />
5.3 Val <strong>av</strong> undersökningsgrupp och genomförande<br />
Jag använde mig både <strong>av</strong> muntlig intervju och <strong>av</strong> enkäter. Jag skrev samma frågor i enkäterna<br />
som jag ställde vid intervjun, men de som fick enkäterna svarade skriftlig på frågorna.<br />
Jag ville att personer med liknande erfarenhet och utbildningar skulle svara på frågorna. Min<br />
ursprungliga tanke var även att jämföra två länder (Iran och Sverige). Tyvärr kunde jag bara<br />
genomföra en enda intervju i Iran och därmed kunde jag inte gå vidare med denna ansats. När<br />
jag var i Iran försökte jag få kontakt med ytterligare en barnpsykolog men han var mycket<br />
upptagen och vi kunde inte träffas under den tid jag var där.<br />
För intervjun i Iran träffade jag en gammal kompis vars dotter gick i förskolan. Jag berättade<br />
för henne om min studie och frågade om hon kunde hjälpa mig att kontakta förskolechefen.<br />
Hon hjälpte mig då att få en tid med förskolechefen. (Förskolchefen jobbade både som chef<br />
och förskolelärare i sin egen förskola, en privat förskola). Intervjun tog 75 minuter och<br />
gjordes på persiska. Efteråt skrev jag ner den och översatte jag den till svenska.<br />
Den andra intervjun gjordes med en svensk skolpsykolog. Jag ringde till en kommun och<br />
berättade för dem att jag är student och behöver intervjua några barnpsykologer eller<br />
skolpsykologer och de föreslog en skolpsykolog. Jag ringde och pratade med henne. Vi<br />
bestämde en tid tillsammans. Denna intervju tog ungefär en timme. Jag spelade in intervjun<br />
på kassettband och sedan skrev jag ner intervjun med hjälp <strong>av</strong> ett ordbehandlingsprogram.<br />
När jag kom tillbaka från Iran kände jag mig lite vilsen och tiden var knapp. Jag träffade min<br />
handledare och hon sade till mig att jag kunde skriva frågorna på papper och be några<br />
förskollärare svara på frågorna. Jag gjorde så och lämnade frågorna till en förskola. Jag delade<br />
ut sju enkäter och fick tillbaka sju enkätsvar en dag senare.<br />
Jag formulerade mina intervjufrågor på följande sätt:<br />
1 - Hur kan positiv och negativ <strong>uppmärksamhet</strong> från förskollärare påverka barnets utveckling?<br />
2 - Varför behöver barn <strong>uppmärksamhet</strong>?<br />
3 - Var söker barnet <strong>uppmärksamhet</strong>en?<br />
4 - Har alla barn <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> eller gäller det bara vissa barn?<br />
5 - Vilka sorts barn och från vilka samhällsklass behöver mer <strong>uppmärksamhet</strong>?<br />
14
6 - Finns det någon skillnad mellan pojkar och flickors <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong>?<br />
De personer som jag ställde frågorna till kan presenteras så här:<br />
Förskollärare 1: 45+ jobbade sedan 79<br />
Förskollärare 2: 35+ har jobbat sedan 99<br />
Förskollärare 3: 35+ har jobbat sedan 85<br />
Förskollärare 4: 26 år har jobbat i 3 år<br />
Förskollärare 5: 35+ har jobbar sedan 92<br />
Förskollärare 6: 45+ har jobbat sedan 89<br />
Förskollärare 7: 30+ har jobbat i 8 år<br />
Förskollärare 8: 35+ har jobbat i 8 år.<br />
Skolpsykolog: 50+ har jobbat sedan 98 som skolpsykolog innan dess som förskollärare.<br />
Efter att jag hade skrivit ner alla intervjusvar sammanställde och analyserade jag svaren. Jag<br />
försökte se likheter och skillnader i intervjupersonernas svar. Resultaten redovisas i<br />
resultatkapitlet.<br />
5.4 Reliabilitet<br />
Med reabilitet <strong>av</strong>ses att mäta något på ett tillförlitligt sätt. Graden <strong>av</strong> reliabilitet handlar alltså<br />
om hur tillförlitligt tillvägagångssättet och resultatet är enligt (Kvale 1997):<br />
”Begreppet reliabilitet innebär att instrumentet som används skall stå emot slumpinflytande <strong>av</strong> olika slag.<br />
När t.ex. en intervju sker kommer sanningar och sådant som inte är riktigt sant fram. Instrumentets förmåga<br />
att särskilja dessa olika fenomen kan sägas vara instrumentets förmåga att ge ett resultat med högre eller<br />
lägre grad <strong>av</strong> reliabilitet. För att försäkra sig om att erhålla en god reliabilitet, om vi tar intervjun som<br />
exempel, kan olika tekniker användas.”<br />
För uppnå så hög reliabilitet som möjligt gäller att intervjuaren och observatören är tränade. I<br />
mitt fall kan man inte säga att jag är en tränad intervjuare. Men jag förberedde mig väl inför<br />
intervjuerna och såg till att ge samma information till alla intervjupersonerna. Jag spelade in<br />
intervjuerna och skrev ut dem noggrant. Också vid tolkningen <strong>av</strong> resultatet har jag arbetat<br />
systematiskt och försökt göra en rättvisande tolkning <strong>av</strong> intervjuer och enkäter.<br />
5.5 Validitet<br />
Med validitet <strong>av</strong>ses att mäta det som är relevant i sammanhanget. Validitet är alltså graden <strong>av</strong><br />
giltighet, d.v.s. ett tests förmåga att mäta vad de har för <strong>av</strong>sikt att mäta (Ejvegård, 2003). Han<br />
säger vidare:<br />
”Validitet handlar om att veta vad det är som skall undersökas. Det kan finnas en skillnad mellan det som<br />
undersökas och det som faktiskt skall undersökas. Ett sätt att försäkra sig om en god validitet är att någon<br />
som är väl insatt i problemområdet granskar instrumentet som <strong>av</strong> ses användas. Om det till exempel är en<br />
intervju som skall ske granskar den utomstående personen frågorna. Ett annat sätt är att göra<br />
provundersökningar för att testa instrumentet på undersökningsgrupp som liknar den som är föremål för<br />
huvudundersökningen.”<br />
För att testa om formuleringarna <strong>av</strong> frågorna har jag stämt <strong>av</strong> frågorna med min handledare.<br />
Syftet med åtgärden var att öka validiteten i uppsatsen.<br />
15
6. Resultat<br />
I analysen <strong>av</strong> intervjuerna försökte jag att kategorisera svaren som liknade varandra. Jag<br />
försökte hitta bevis och material om att positiv <strong>uppmärksamhet</strong> kan hjälpa barnet i sin<br />
utveckling och även negativ <strong>uppmärksamhet</strong> behövs för att barnet ska förstå rätt och fel<br />
nästan alla förskollärare jag tillfrågade hade samma åsikt om <strong>uppmärksamhet</strong>ens betydelse.<br />
Både intervjuerna och litteraturen ger svaret att <strong>behov</strong>et <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> finns hos alla barn.<br />
6.1 Hur påverkar positiv och negativ <strong>uppmärksamhet</strong> barnets utveckling?<br />
Alla förskollärare framhöll den stora betydelsen <strong>av</strong> positiv <strong>uppmärksamhet</strong> för barnets<br />
utveckling. Positiv <strong>uppmärksamhet</strong> främjar barnets utveckling genom att de känner att de<br />
klarar <strong>av</strong> saker och vågar prova. Positiv <strong>uppmärksamhet</strong> innebär oftast uppmuntran. Man<br />
visar med både kroppsspråk och tonfall att man uppskattar barnets beteende. När de vuxna<br />
bekräftar barnet på detta sätt gör det att barnet ”växer” med uppgiften och får självförtroende.<br />
Det gör också att barnet även fortsättningsvis vill fortsätta med det positiva beteendet.<br />
Förskollärarna framhöll att positiv <strong>uppmärksamhet</strong> gör att barnet känner sig trygg i<br />
förhållande till både föräldrarna och förskolan. En <strong>av</strong> förskollärarna sade emellertid att man<br />
inte ska ge för mycket <strong>uppmärksamhet</strong> till barnet utan lagom och måttlig <strong>uppmärksamhet</strong>. Det<br />
synsätt som framkommer i svaren är relationellt.<br />
När det gäller negativ <strong>uppmärksamhet</strong> så var de flesta förskollärare överens om att för mycket<br />
negativ <strong>uppmärksamhet</strong> kan göra barnet otryggt och osäkert. Ett barn som får för mycket<br />
negativ <strong>uppmärksamhet</strong> i förhållande till positiv <strong>uppmärksamhet</strong> kan börja undra om han eller<br />
hon gör allt fel. Resultatet kan bli att barnet ”krymper”, att de får dålig självkänsla och inte<br />
vågar pröva nya saker. Det kan också leda till att barnet inte trivs med sig själv och den miljö<br />
de finner sig i. Det finns en risk att deras negativa beteenden kan bli mönster som kan vara<br />
svåra att bryta. Barnet kan också känna att de ”får en stämpel” på sig att de är på ett visst sätt.<br />
Även här är det relationella synsättet som framträder.<br />
De flesta förskollärarna påpekade dock att det måste finnas negativ <strong>uppmärksamhet</strong> i form <strong>av</strong><br />
tillsägelser etc. för att barnet ska utvecklas på ett positivt sätt. Det är viktigt att de vuxna sätter<br />
gränser och tydligt visar vad som är rätt och fel. Någon framhöll också att det är viktigt att<br />
aldrig ge upp hoppet att barnet kan bättra sig. Åsikten att det inte finns någon negativ<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> framkom också. Det finns inga ”dåliga barn” utan endast dåligt beteende som<br />
kan förändras till ett positivt beteende med hjälp <strong>av</strong> positiv <strong>uppmärksamhet</strong>. Detta är ett<br />
relationellt synsätt.<br />
Skolpsykologen framförde att positiv <strong>uppmärksamhet</strong> betyder mycket för alla barn. Hon sade<br />
att det märks direkt att barnet växer och känner sig sedd om det får sådan <strong>uppmärksamhet</strong>.<br />
Många barn som har problem känner att ingen ser dem. En förskola där barnen inte känner sig<br />
sedda är en misslyckad förskola. Under 1950-talet i USA utförde man ett experiment där<br />
duktiga elever som var bra i skolan fick negativ <strong>uppmärksamhet</strong> medan sämre elever fick<br />
positiv <strong>uppmärksamhet</strong>. Det märktes snabbt att de duktiga eleverna presterade sämre och att<br />
de sämre eleverna presterade bättre. Slutsatsen man kan dra från detta experiment är att<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> betyder mycket. Positiv <strong>uppmärksamhet</strong> betyder att man hjälper barnet att<br />
hitta positiva sidor hos sig själv och man ska bekräfta det som är positiv hos barnet. Man ska<br />
inte lyfta fram det som är negativ hos barnet. Skolpsykologen framför här ett relationellt<br />
synsätt.<br />
16
Avslutningsvis citerar jag en <strong>av</strong> förskollärarna:<br />
”Hur andra människor uppfattar oss har självklart stor betydelse för oss, så också barn. De signaler attityder<br />
beteenden - positiv och negativ präglar oss som människor. Barn speglar ofta sin omgivning. Om vi<br />
uppmuntrar, berömmer och värdesätter beteenden är det ofta de beteendena vi möter. Detsamma gäller<br />
negativt bemötande. Om ett barn kontaktas enbart när de gör något vi inte uppskattar blir det även det<br />
bemötandet vi får. Barn gör det som noteras oftast.”<br />
Att diskutera hur barns utveckling beror <strong>av</strong> positiv och negativ <strong>uppmärksamhet</strong> innebär ett<br />
relationellt synsätt eftersom det handlar om ett samspel mellan barnet och de vuxna i<br />
omgivningen. Ingen <strong>av</strong> de personer jag intervjuade eller tillfrågade med hjälp <strong>av</strong> enkäter hade<br />
någon annan uppfattning.<br />
6.2 Varför behöver barn <strong>uppmärksamhet</strong>?<br />
Alla förskollärare var eniga om att <strong>uppmärksamhet</strong> är mycket viktigt för barns utveckling.<br />
Barn behöver känna att de duger som de är och det gör de om de känner sig sedda och får<br />
bekräftelse från andra. Barnens självkänsla och självförtroende stärks <strong>av</strong> positiv<br />
<strong>uppmärksamhet</strong>. En lärare sade att <strong>uppmärksamhet</strong> är ett grundläggande mänskligt <strong>behov</strong> och<br />
att man har konstaterat en mycket högre dödlighet bland barnhemsbarn som inte får beröring<br />
och <strong>uppmärksamhet</strong>. Att <strong>behov</strong>et är en grundläggande mänskligt är ett punktuellt synsätt<br />
enligt teorin och att barn kan dö <strong>av</strong> att de inte får <strong>uppmärksamhet</strong> ett relationellt synsätt.<br />
Många <strong>av</strong> dem jag intervjuade lyfte fram tryggheten som en viktig faktor. Barn som lider brist<br />
på <strong>uppmärksamhet</strong> kan känna sig vilsna och tro att de inte är viktiga för någon. Barn i<br />
förskoleåldern behöver att någon visar dem vad som är rätt och fel. Detta är ett relationellt<br />
synsätt.<br />
Ett barn som inte får tillräcklig positiv <strong>uppmärksamhet</strong> reagerar genom söka negativ<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> eftersom negativ <strong>uppmärksamhet</strong> är bättre än ingen <strong>uppmärksamhet</strong> alls.<br />
Barn bill bli sedda och det är därför de exempelvis kan dra kompisen i håret eller kasta<br />
leksaker på golvet. Det är ofta brist på <strong>uppmärksamhet</strong> som ligger bakom att vissa barn<br />
blir ”besvärliga”. Detta svar visar att barns svårigheter har en relationell grund.<br />
En annan viktig aspekt är att barn testar gränser. Genom att omgivningen reagerar på barnens<br />
beteende lär sig barnen vad som är rätt och fel. Barnen känner sig trygga om de vet var<br />
gränserna går. Detta innebär både ett punktuellt och relationellt synsätt.<br />
Enligt intervjupersonerna är <strong>uppmärksamhet</strong> också viktigt för att lära sig de sociala<br />
spelreglerna, att barnen lär sig hur man relaterar till andra människor, såväl till andra barn<br />
som till vuxna. Här framkommer ett relationellt synsätt.<br />
Det är genom andras beteende och bemötande som barn lär hur man ”ska bete sig”. Hur<br />
man ”gör” olika saker – t.ex. klä på sig, leka, bemöta andra. Genom <strong>uppmärksamhet</strong> lär sig<br />
barnet gränserna för sitt eget beteende. Minst lika viktigt är dock att barnet lär sig att sätta<br />
gränser för andra. Får barnen <strong>uppmärksamhet</strong> förstår de att de är viktiga och att de betyder<br />
något, att de räknas med och är unika samt att de är speciella och har ett ”eget värde”. På så<br />
sätt utvecklas de som individer, enligt dem jag frågade. Det synsätt som framkommer här är<br />
relationellt.<br />
17
Skolpsykologen menade att barn utvecklas och blir ett ”jag” genom <strong>uppmärksamhet</strong>.<br />
Individen utvecklas i samspel med andra människor. Genom att förhålla sig, betrakta och bli<br />
betraktad så utvecklas man till den man blir som person. På så sätt att jag ”är någon” för andra<br />
människor, någon som de är nyfikna på och bryr sig om. Att någon bryr sig om hur man<br />
känner och mår har stor betydelse för själva känslan att ha ett eget värde. Detta är ett<br />
relationellt synsätt.<br />
I svaren på min fråga om varför barn behöver <strong>uppmärksamhet</strong> märker man att barns problem<br />
kan minskas genom att barnet får tillräcklig <strong>uppmärksamhet</strong>, och att beteendet är beroende <strong>av</strong><br />
ett relationellt sammanhang. Jag menar att problemet bli löst genom att omgivningen<br />
samspelar med barnet och försöker att tillfredställa <strong>behov</strong>en hos barn. Här kan jag koppla<br />
svaren till Maslows teori som säger att sociala <strong>behov</strong> är högst placerade i <strong>behov</strong>spyramiden,<br />
dvs. att umgås och få <strong>uppmärksamhet</strong> från andra och självförverkligande ger den högsta<br />
<strong>behov</strong>stillfredsställelsen. (Jerlang et al, 2005:217) Det som jag speciellt tycker är intressant är<br />
att man tidigare tänkte på ett annat sätt än man tänker nu. Förskolepedagogers sätt att tänka<br />
om barn har förändrats och gått från ett punktuellt till relationellt synsätt. Detta har jag sett i<br />
genomgången <strong>av</strong> teorin och förskollärarnas svar bekräftar att man idag har ett relationellt<br />
synsätt på detta område.<br />
6.3 Var söker barn <strong>uppmärksamhet</strong>en?<br />
Ett par <strong>av</strong> förskollärarna menade att barn söker <strong>uppmärksamhet</strong> överallt i alla situationer.<br />
Övriga förskollärare lyfte särskilt fram vissa situationer. De sade att barnen ofta söker<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> vid samlingar eller mattillfällen. Här är det ett relationellt synsätt som<br />
framkommer.<br />
Det framfördes också att barnen ofta söker <strong>uppmärksamhet</strong> när de gjort något som de är stolta<br />
över. De kanske har gjort något bra, ritat en fin teckning eller gjort någon annan glad genom<br />
att ge fart på gungan. I sådana situationer säger barnet ofta själv till genom att berätta vad de<br />
har gjort eller säga ”titta fröken vad jag har gjort”. En lärare sade att hon berättar det vidare<br />
till föräldrarna för att ytterligare förstärka bekräftelsen till det individuella barnet. Detta<br />
innebär ett punktuellt synsätt.<br />
En annan situation kan vara när barnen är ledsna, till exempel när de gjort sig illa eller när de<br />
blir lämnade på förskolan <strong>av</strong> sina föräldrar. Det kan vara situationer när de behöver känna att<br />
de betyder något. Detta är både ett punktuellt och relationellt synsätt.<br />
Förskollärarna sade att barnen söker bekräftelse hos vuxna (lärare och föräldrar) och kompisar<br />
och det kan röra sig om både positiv och negativ <strong>uppmärksamhet</strong>. Detta är ett relationellt<br />
synsätt.<br />
Men det finns också barn som inte visar att de vill ha <strong>uppmärksamhet</strong> och det är då som det<br />
blir mer komplicerat. De ”tysta” barnen har samma <strong>behov</strong>, men de kanske inte kan utrycka det.<br />
Det är då extra viktigt att lärarna är observanta och möter barnets <strong>behov</strong>. Detta är ett<br />
punktuellt synsätt.<br />
Barn som inte får tillräcklig med <strong>uppmärksamhet</strong> hos sina föräldrar kommer att visa detta<br />
<strong>behov</strong> på olika sätt, exempelvis genom aggressivitet eller trots. De behöver <strong>uppmärksamhet</strong><br />
och signalerar sitt <strong>behov</strong> med ett negativt beteende. Detta negativa beteende kan förekomma<br />
18
överallt, gentemot alla i barnets omgivning, enligt förskollärarna Det är det relationella<br />
synsättet som visar sig i denna situation.<br />
Skolpsykologen framhöll att olika vuxna betyder olika mycket för barnet. När ett barn går i<br />
förskolan betyder lärarna mycket för barnet. De som är närmast barnet (föräldrar, släktingar<br />
osv.) betyder naturligtvis också oerhört mycket. Det viktigaste är att barnet har rätt att bli<br />
älskat och accepterat o<strong>av</strong>sett beteende Detta är ett relationellt synsätt.<br />
I svaren på frågan om var barn söker <strong>uppmärksamhet</strong> ser man en variation eftersom både det<br />
punktuell och det relationella synsättet framkommer. Man kan dock se i svaren att problemet<br />
<strong>av</strong>lägsnas genom omgivningens samspel med individen. Det betyder att det relationella<br />
synsättet är dominerande, vilket är ett intressant fynd. Jag kan koppla svaren till von Wright<br />
som säger att:<br />
”Behoven förstås i situationen. Behoven är då inte något som eleven har med sig från en situation till en<br />
annan, utan de är knutna till ett sammanhang. Elevens <strong>behov</strong> blir därmed föränderliga men också<br />
gemensanna och en angelägenhet för hela den aktuella figurationen.” (von Wright, 2002:16).<br />
6.4 Har alla barn <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> eller finns det några barn som inte<br />
behöver det?<br />
Alla jag intervjuade var överens om att alla barn behöver <strong>uppmärksamhet</strong>. Omfattningen <strong>av</strong><br />
<strong>behov</strong>et kan dock vara olika stort. Även de tryggaste barn behöver <strong>uppmärksamhet</strong> men de<br />
kanske också klarar <strong>av</strong> att stå lite mer i bakgrunden i förskolan på ett annat sätt än de otrygga<br />
barnen. Detta är ett relationellt synsätt.<br />
En lärare sade att i en grupp med många individer så har alla olika förmåga att hävda sig. Det<br />
är lärarnas ansvar att ”pusha på” barnen i bakgrunden så att de också får synas och inte bara<br />
de barn som tar för sig. Även här handlar det om ett relationellt synsätt.<br />
En annan lärare menade att det finns barn som tar för sig och pockar på <strong>uppmärksamhet</strong> på<br />
alla möjliga vis. Sedan finns det barn som är blyga och tillbakadragna och som inte visar sina<br />
<strong>behov</strong> utåt, fast de i själva verket behöver ännu mer <strong>uppmärksamhet</strong> än vad de utagerande<br />
barnen gör för att bli modigare och säkrare. Detta är både ett punktuellt och relationellt<br />
synsätt.<br />
Skolpsykologen sade att alla barn behöver <strong>uppmärksamhet</strong>, men vissa barn behöver det mer.<br />
Vissa barn signalerar tydligt sitt <strong>behov</strong> på olika sätt medan andra, som har lika stora <strong>behov</strong>,<br />
inte vet hur de ska visa <strong>behov</strong>en. Detta är ett punktuellt synsätt.<br />
Det finns både punktuellt och relationellt synsätt representerade i dessa svar. De svar jag har<br />
fått stämmer överens med vad von Wright säger:<br />
”Alla elever behöver bli uppmärksammade, få sina <strong>behov</strong> tillgodosedda och läraren måste anstränga sig till<br />
det yttersta för att visa tillräckligt intresse och <strong>uppmärksamhet</strong> åt just den eleven.”.<br />
19
6.5 Vilka sorts barn, och från vilket samhällsklass, behöver mer<br />
<strong>uppmärksamhet</strong>?<br />
Alla jag intervjuade ansåg att det inte fanns någon skillnad <strong>av</strong>seende barns <strong>behov</strong> <strong>av</strong><br />
<strong>uppmärksamhet</strong> och samhällsklass. Någon trodde emellertid att föräldrar som är<br />
mer ”upplysta” kanske har lättare att ”läsa <strong>av</strong>” en annan människas <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong>.<br />
En annan lärare ansåg att föräldrar med pedagogisk utbildning är bättre på att se vad deras<br />
barn behöver. Det är det punktuella synsättet som visar sig här.<br />
Tre <strong>av</strong> förskollärarna sade emellertid att det kan finnas vissa barn som har <strong>behov</strong> <strong>av</strong> mer<br />
<strong>uppmärksamhet</strong>. Det kan handla om barn som har upplevt skilsmässor eller har föräldrar som<br />
bråkar eller som oroar sig över ekonomin. Det kan också handla om barn som har föräldrar<br />
med missbruksproblem eller vars barndom på andra sätt är svår. Ofta känner föräldrarna i<br />
dessa familjer att de inte räcker till. Lärarnas uppgift är att stötta föräldrarna och barnen men<br />
de kan inte ta föräldrarnas roll. Här framkommer det punktuella synsättet.<br />
Extra <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> har också barn som på grund <strong>av</strong> svårigheter i sina<br />
hemsituationer agerar utåt. Barn utan syskon som mest är vana att umgås med vuxna är inte<br />
ännu vana att dela <strong>uppmärksamhet</strong>en med andra och kan behöva lära sig det. Barn som är<br />
tysta och barn som inte leker behöver få extra stöd. Detta är ett punktuellt synsätt.<br />
I svaren på min fråga om <strong>uppmärksamhet</strong> och samhällsklass är det punktuella synsättet<br />
dominerande.<br />
6.6 Finns något skillnad mellan pojkar och flickors <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong>?<br />
Av dem jag tillfrågade uppg<strong>av</strong> samtliga att de inte upplever att det finns någon skillnad<br />
mellan pojkars och flickors <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong>.<br />
Nästan alla tyckte dock att pojkarna oftast tar för sig mer och kräver att få den<br />
<strong>uppmärksamhet</strong>en de behöver. De sade att pojkar är i allmänhet mera benägna att ”höras”, det<br />
vill säga att genom ljud och rörelse ta för sig. Flickorna däremot försöker i större utsträckning<br />
att vara ”duktiga” och få <strong>uppmärksamhet</strong> genom det. Men en <strong>av</strong> lärarna framförde att båda<br />
sätten att uttrycka <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> finns hos både könen. Detta är ett punktuellt<br />
synsätt.<br />
En lärare jag intervjuade sade att man måste vara försiktig med vad man uppmärksamma<br />
barnen över. Flickorna behöver inte alltid höra att de är söta har fina kläder. Pojkarna behöver<br />
inte höra hur tuffa de är eller vad de är bra på att sparka boll. Det är viktigt att lärarna är<br />
uppmärksamma på detta ansåg hon. Detta är ett punktuellt synsätt.<br />
En annan lärare påpekade att hon försöker ge alla barn lika mycket <strong>uppmärksamhet</strong>, även de<br />
tysta och blyga barnen. Hon betonade vikten <strong>av</strong> att ge barnen den <strong>uppmärksamhet</strong> de behöver<br />
på deras egna villkor. Barn är känsliga så det är viktigt hur man bemöter dem. Hon tyckte<br />
dock att det inte är något problem att ge barnen <strong>uppmärksamhet</strong>. Ofta vill barnen bara prata<br />
med någon. De kan till exempel vilja berätta vad de har gjort under helgen med mamma och<br />
pappa. Även här framförs ett punktuellt synsätt.<br />
I svaren på min fråga om <strong>uppmärksamhet</strong> och kön är det punktuella synsättet dominerande.<br />
20
7. Analys och slutsatser <strong>av</strong> intervjustudien<br />
I den kvalitativa studie jag gjorde med enkäter till åtta förskollärare och intervju med en<br />
skolpsykolog fann jag att deras uppfattningar om barns <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong><br />
överensstämde helt med den litteratur jag har läst, vilket framgår <strong>av</strong> kapitel 6. Det verkar<br />
därmed finnas en stor enighet om att barn behöver <strong>uppmärksamhet</strong> och att positiv<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> är effektivare än negativ <strong>uppmärksamhet</strong>. Läraren kan hjälpa barnen i deras<br />
utveckling. I uppsatsen tar jag mitt <strong>av</strong>stamp i varför jag blev tagen <strong>av</strong> tanken om<br />
<strong>uppmärksamhet</strong>. Därmed kan man säga att jag hade en hypotes om att <strong>behov</strong>et <strong>av</strong><br />
<strong>uppmärksamhet</strong> hos barn finns och att det är viktigt att de vuxna möter detta <strong>behov</strong>.<br />
Ser man till intervjuresultatet så framkommer att <strong>uppmärksamhet</strong> är mycket viktigt för barnets<br />
utveckling och att det är något som är viktigt att uppmärksamma. Det som särskilt lyftes fram<br />
som utmärkande för förskolebarn är att barnen agerar på den feedback de får från lärare. Det<br />
visas i deras beteende särskilt när de får positiv <strong>uppmärksamhet</strong> eller positiv förstärkning.<br />
Positiv <strong>uppmärksamhet</strong> främjar barnets utveckling genom att de känner att de klarar <strong>av</strong> saker<br />
och vågar prova nya utmaningar. Däremot medför negativ <strong>uppmärksamhet</strong> att barnet ges<br />
chansen att förstå rätt och fel, samtidigt kan barnets självkänsla bli dålig om det får för<br />
mycket negativ <strong>uppmärksamhet</strong>.<br />
Barn är som en spegel som visar det som händer i deras omgivning. Om de får beröm och<br />
uppmuntran reagerar de positivt och tvärtom. Som sagt, <strong>uppmärksamhet</strong> är mycket viktigt för<br />
barnets utveckling. Det är ett grundläggande mänskligt <strong>behov</strong> och barn behöver<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> för att känna sig trygga. Vissa barn testar gränsen genom omgivningens<br />
reaktion. Barn kan utvecklas och bli ett ”jag” och genom andras beteende lär de sig hur de ska<br />
bete sig i olika situationer.<br />
Barn behöver <strong>uppmärksamhet</strong>en i alla situationer och från olika personer. När de gör något<br />
bra behöver de det och när de är ledsna behöver de det. När barn vill få bekräftelse från vuxna<br />
och lärare måste man vara noga med att möta barnets <strong>behov</strong>. Svårigheten är att det finns barn<br />
som inte visar sitt <strong>behov</strong> och det är mycket viktigt för läraren att ha extra koll på just dessa<br />
barn. Olika personer har olika betydelse för barnet. Den viktigaste personen kan exempelvis<br />
vara läraren eller morfar.<br />
Mina intervjupersoner ansåg att det var självklart att alla barn behöver <strong>uppmärksamhet</strong>. Vissa<br />
barn visar tydligt att de behöver <strong>uppmärksamhet</strong> medan vissa barn gör sig ”osynliga” fastän<br />
de behöver mer <strong>uppmärksamhet</strong>. Det finns alltså barn som tydligt visar sina <strong>behov</strong> och andra<br />
barn som inte gör det.<br />
Jag hittade ingen litteratur eller forskning som hävdar att samhällsklass har något med<br />
<strong>behov</strong>et att göra. Däremot finns det enligt vissa forskare (exempelvis von Wright, 2002) och<br />
intervjuerna barn som behöver extra <strong>uppmärksamhet</strong>. Det kan handla om barn som<br />
exempelvis upplevt skilsmässor eller på grund <strong>av</strong> andra skäl i hemmet behöver mer<br />
<strong>uppmärksamhet</strong>.<br />
Det finns ingen skillnad mellan flickor och pojkars ”<strong>behov</strong>” <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong>, men nästan<br />
alla personerna som intervjuades hävdade att pojkar tar för sig mer och därmed får<br />
21
<strong>uppmärksamhet</strong>en. Flickor visar ofta hur duktig de är för att få <strong>uppmärksamhet</strong> medan pojkar<br />
är mer benägna att få <strong>uppmärksamhet</strong> genom ljud och rörelse.<br />
Sammanfattningsvis så har jag funnit att min hypotes att <strong>uppmärksamhet</strong> är viktigt för barnets<br />
utveckling och att det är viktigt att vuxna möter detta <strong>behov</strong> har bekräftats i min studie. Jag<br />
har funnit att alla barn behöver <strong>uppmärksamhet</strong>, men att vissa barn kan ha särskilt stora <strong>behov</strong><br />
<strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> på grund <strong>av</strong> att de inte får sina <strong>behov</strong> tillfredsställda från föräldrarna.<br />
Förskollärarna kan bidra positivt till barnens utveckling genom att ge barnet positiv<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> och positiv förstärkning. Även negativ <strong>uppmärksamhet</strong> och negativ<br />
förstärkning är viktig för barnens utveckling. Jag har inte funnit några skillnader mellan<br />
flickors och pojkars <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong>, men pojkar och flickor kan visa sitt <strong>behov</strong> <strong>av</strong><br />
<strong>uppmärksamhet</strong> på olika sätt, där pojkar är mer högljudda. Jag har inte kunnat visa om det<br />
finns någon skillnad i <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> mellan barn från olika samhällsklasser.<br />
Som man ser i <strong>av</strong>snitten 6.2 och 6.3 har synsättet på <strong>uppmärksamhet</strong> ändrats från punktuellt<br />
till relationellt. Tidigare tänkte man att alla problem berodde på barnet, dvs. ett punktuellt<br />
synsätt. Nu är dock det relationella synsättet dominerande och mina resultat styrker detta. Min<br />
studie visar att <strong>uppmärksamhet</strong> kan ändra barnets beteende och att man kan ändra eller<br />
förbättra ett dåligt beteende. Jag tycker inte att resultaten från min studie är överraskande.<br />
Däremot tycker jag att resultaten är viktiga för alla som arbetar i förskolan.<br />
8. Diskussion<br />
Fokus för uppsatsen ligger på <strong>uppmärksamhet</strong> och dess betydelse för barn. Uppsatsen har som<br />
syfte att undersöka hur <strong>uppmärksamhet</strong> kan ge barnet ett stort lyft i utvecklingen och hur<br />
lärare har som uppgift att hjälpa barnet och underlätta vägen till utveckling. Vad är det som<br />
gör att vissa barn är trygga i sin hemmiljö och säkra på sig själva medan andra har dåligt<br />
självförtroende och signalerar att något inte står rätt till genom ett <strong>av</strong>vikande beteende. Frågan<br />
är varför det är så viktigt för vissa barn att vara i centrum medan andra är helt och hållet<br />
osynliga. Vad är det som påverkar barnet?<br />
Alla människor har <strong>behov</strong> att få bekräftelse <strong>av</strong> andra människor. Den bekräftelse och<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> vi får <strong>av</strong> omgivningen bidrar till vår utveckling och formar oss till de vi är.<br />
Barn som inte får sina <strong>behov</strong> tillgodosedda på detta område hanterar detta genom olika<br />
överlevnadsstrategier. På olika sätt signalerar barnet sitt <strong>behov</strong> genom ett <strong>av</strong>vikande beteende.<br />
Litteraturen som jag har studerat menar att de flesta barn som visar ett <strong>av</strong>vikande beteende i<br />
förskolan saknar <strong>uppmärksamhet</strong> i hemmiljön och att problemets grund ligger där.<br />
Alla människor har <strong>behov</strong> <strong>av</strong> att få och ge kärlek och omsorg. Alla människor har <strong>behov</strong> <strong>av</strong><br />
trygghet. Människor är aktiva och skapande och har <strong>behov</strong> <strong>av</strong> att förstå och påverka sin egen<br />
situation. Människan är en social varelse som har <strong>behov</strong> <strong>av</strong> gemenskap med andra människor.<br />
Hon utvecklas i samspel med andra. Människor har känslor. Känslorna gör det möjlig för oss<br />
att leva i ett dynamiskt samspel med omvärlden. Att våga och kunna uttrycka det man känner<br />
ger livskraft och livslust. Det lilla barnet har från början inga svårigheter att veta vad det<br />
känner och att visa det. Av sin omgivning får barnet tidigt lära sig att kontrollera sina känslor<br />
och vilka känslor som gillas och vilka som ogillas i den kultur det lever i. Enligt min<br />
intervjustudie så är det faktum att någon bryr sig om hur man känner och mår stor betydelse<br />
för själva känslan att ha ett eget värde.<br />
22
I barndomen läggs grunden för hur människor ser på sig själv och andra samt för hur<br />
människor mår och handlar också som vuxna. De vuxna i barnets omgivning utgör viktiga<br />
identifikationsobjekt. Om barn inte får sina grundläggande <strong>behov</strong> tillgodosedda och om de på<br />
olika sätt inte tillåts visa vad de känner tvingas de till olika överlevnadsstrategier. De kan bli<br />
blyga, osäkra och osynliga. De kan i brist på kärlek ”se till” att de får <strong>uppmärksamhet</strong> genom<br />
att bli skenbart säkra och företagsamma och ta sig fram på olika sätt eller” se till” att de får<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> genom att störa och bråka. Barnet behöver bli sett och uppmärksammat <strong>av</strong><br />
vuxna som har förmågan att se dess situation och <strong>behov</strong>, som ser vad barnet känner och<br />
förstår hur det upplever. Barnet är beroende <strong>av</strong> detta för att kunna vara sig självt och därmed<br />
kunna utvecklas utifrån sina inneboende förutsättningar. Enligt förskollärarna i min<br />
intervjustudie kan barn som lider brist på <strong>uppmärksamhet</strong> känna sig vilsna och tro att de inte<br />
är viktiga för någon. Ett barn som inte får tillräcklig positiv <strong>uppmärksamhet</strong> reagerar genom<br />
att söka negativ <strong>uppmärksamhet</strong> eftersom negativ <strong>uppmärksamhet</strong> är bättre än ingen<br />
<strong>uppmärksamhet</strong> alls.<br />
Enligt min intervjustudie är <strong>uppmärksamhet</strong> minst lika viktigt när det gäller att barnet ska lära<br />
sig att sätta gränser för andra. Får barnet <strong>uppmärksamhet</strong> förstår det att det är viktigt och<br />
betyder något, att de räknas med och är unika samt att de är speciella och har ett eget värde.<br />
På så sätt utvecklas de som individer.<br />
Som jag har diskuterat i min uppsats kan <strong>uppmärksamhet</strong> kan både vara positiv och negativ.<br />
De förskollärare jag har intervjuat säger att barn söker bekräftelse hos vuxna (lärare och<br />
föräldrar) och kompisar och det kan röra sig om både positiv och negativ <strong>uppmärksamhet</strong>.<br />
Barn som inte får tillräckligt med <strong>uppmärksamhet</strong> hos sina föräldrar kommer att visa detta<br />
<strong>behov</strong> på olika sätt, exempelvis genom ett negativt beteende (aggressivitet eller trots). Detta<br />
negativa beteende kan förekomma överallt, gentemot alla i barnets omgivning.<br />
När barnet lider brist på <strong>uppmärksamhet</strong> i familjen så är det viktigt att förskolan<br />
uppmärksammar detta och försöker att hjälpa barnet så gott det går. Det är <strong>av</strong> <strong>av</strong>görande<br />
betydelse att läraren och övriga vuxna uppmärksammar varje barn, ser vad varje barn behöver<br />
och att de vuxna gör vad de kan för att barnen ska få sina <strong>behov</strong> tillgodosedda. Även<br />
intervjuerna visar att många barn som har problem känner att ingen ser dem och att förskolan<br />
är den plats där barnets <strong>behov</strong> ska tillfredställas. ”En förskola där barn inte känner sig sedda<br />
är en misslyckad förskola” sade skolpsykologen. En förskollärare jag intervjuade menade att i<br />
en grupp med många individer har alla olika förmåga att hävda sig. Det är lärarens ansvar att<br />
stötta barnen i bakgrunden så att de också får synas och inte bara de barn som hävdar sig.<br />
Avslutningsvis så vill jag säga att jag har lärt mig mycket om detta område under mitt arbete<br />
med undersökning. Det har visat sig att den litteratur jag har tagit del <strong>av</strong> och den<br />
intervjustudie jag gjort i mycket har bekräftat mina hypoteser om barns <strong>behov</strong> <strong>av</strong><br />
<strong>uppmärksamhet</strong>. Så här i efterhand kan jag dock se att jag hade formulerat mina<br />
intervjufrågor på ett annat sätt för att få intressantare och mer informativa svar. I stället för att<br />
fråga ”var söker barnen <strong>uppmärksamhet</strong>” skulle jag ha frågat ”Hos vem söker barnet<br />
<strong>uppmärksamhet</strong>”. I stället för frågan ”Har alla barn <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> eller finns det<br />
bara få barn som behöver det”, Skulle jag ha bett intervjupersonerna att reflektera över barns<br />
olika <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong> i allmänhet och olikheter <strong>av</strong> <strong>behov</strong>en i förskolan beroende på<br />
hur <strong>behov</strong>en möts i hemmen. Jag skulle också ha formulerat frågan om samhällsklass på ett<br />
annat sätt. Dessutom skulle jag ha velat ha haft med en fråga om hur förskollärare arbetar med<br />
frågan om att ge barnen <strong>uppmärksamhet</strong> i praktiken och hur de tänker och agerar när de har<br />
ett barn med särskilda <strong>behov</strong> i klassen. Jag konstaterar att mer forskning behövs inom<br />
23
området. Denna undersökning kan vara till hjälp för andra studenter som vill studera samma<br />
eller liknande fenomen. Om jag hade haft tid skulle det ha varit mycket berikande att<br />
observera barn under en längre tid eller fråga föräldrar om barnets <strong>behov</strong> <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong>.<br />
Andra studenter kan göra insatser för att studera detta ämne och utveckla frågeställningar och<br />
metod.<br />
24
9. Referenser<br />
Baltes, Paul.B.(1987) Theoretical propositions of life-span developmental psychology: on<br />
the dynamics between growth and decline. Developmental Psychology, 23, 611-626.<br />
Doverborg Elisabet & Pramling Samuelsson Ingrid (2000). Att förstår barns tankar,<br />
Stockholm, Liber, Cop.<br />
Easterby- Smith M,Thorpe R,Lowe A (2002) Manegment Research an- introduction;SAGE<br />
publications, second edition.<br />
Ejvegård, Rolf (2003), Vetenskaplig metod, Lund studentlitteratur.<br />
Eriksson, Charlie, Gust<strong>av</strong>sson, Kjell, Quennerstedt, Mikael, Rudsberg, Karin, Öhman, Marie,<br />
Öijen, Lena, Andersson, Björn (2005) Nationella utvärderingen <strong>av</strong> grundskolan 2003 (NU-03)<br />
Idrott och Hälsa, Skolverket, Stockholm.<br />
Hwang Philip. Nilsson Björn (2003) Utvecklingspsykolog, Stockholm, Natur och kultur.<br />
Jerlang Espen, Egeberg Sonja, Halse John, Jonassen Ann Joy, Ringsted Suzanne och<br />
Wedel-Brandt Birte (2005) Utveckling psykologiska teorier, Stockholm, Liber.<br />
Kadesjö, Björn (2001) Barn med koncentrationssvårigheter. Stockholm:Liber.<br />
Kvale, Steinar (1997). Den kvalitativa forskningsintervjun. Lund: Studentlitteratur.<br />
Mathiasson, Leif (2000), Bökiga barn och bråkiga ungar, Pedagogiska magasinet nr 2.<br />
Patel, Runa och D<strong>av</strong>idson, Bo (1994) Forskningsmetodikens grunder. Att planera, genomföra<br />
och rapportera en undersökning. Lund: Studentlitteratur.<br />
Sommer Dion,(1997), Barndoms psykologi, utveckling i en förändrad värld, Stockholm,<br />
RUNA förlag AB.<br />
Skodvin, Arne (2004) Sätta gränser för barn, Stockholm, bokförlag Forum.<br />
Von Wright, Moira, Lars H Gustafsson, Susanne, Holmsten, Mats Börjesson & Sven- Eric<br />
Liedman (2002) Att arbeta med särskilt stöd några perspektiv, Skolverket, Liber Distribution,<br />
Stockholm.<br />
Wadström Olle, 2004, Att förstå och påverka beteendeproblem, Lindköping, Psykologinsats.<br />
Ödman, Per-Johan (1979). Tolkning, förståelse och vetande. Hermeneutik i teori och praktik.<br />
Stockholm:AWE/Geber.<br />
www.sit.net (2006-10-08):<br />
http://www.sit.se/net/Specialpedagogik/Forskning+och+utveckling/artiklar/Forskningstrender<br />
+inom+det+specialpedagogiska+f%E4ltet<br />
25
www.vxu.se (2006-09-20):<br />
www.vxu.se/(print)/ledarutveckling/pa_gang/utbildningar/spring2005/material/S_Fogde_Ko<br />
mmunOchLandstingspolitikerISammaBat.pdf+fenomenologi&hl=sv&gl=se&ct=clnk&cd=54<br />
26
Bilaga 1 - Enkät<br />
C- uppsats frågor<br />
Jag ber att presenterar dig först och svara tydligt och omfattande på<br />
följande frågor.<br />
1- hur positiv och negativ <strong>uppmärksamhet</strong> från lärare påverkar på<br />
barnets utveckling?<br />
2- varför barn behöver <strong>uppmärksamhet</strong>?<br />
3- var söker barnet <strong>uppmärksamhet</strong>en?<br />
27
4- har alla barn <strong>behov</strong>et till det eller det finns bara få barn som behöver<br />
det?<br />
5- vilka sorts barn och från vilket samhällsklass behöver mer<br />
<strong>uppmärksamhet</strong>?<br />
Extra fråga:<br />
Finns någon skillnad mellan pojkar och flickors behöv <strong>av</strong> <strong>uppmärksamhet</strong>?<br />
28
Lärarhögskolan i Stockholm<br />
Institutionen för samhälle, kultur och lärande<br />
Box 34103<br />
100 26 Stockholm