Teknik och berättelser på Runebergsgatan, pdf - Elisa
Teknik och berättelser på Runebergsgatan, pdf - Elisa
Teknik och berättelser på Runebergsgatan, pdf - Elisa
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Den gamla radiomasten <strong>på</strong> Högbergsgatans central,<br />
som är riven <strong>och</strong> ersatt med en ny <strong>och</strong> högre mast.<br />
(Bild: Telefonmuseet / Erkki Lahtinen)<br />
På Telefonmuseet har man inte kvar någon radiotelefon<br />
från den tiden. Fordonsantenners mått är ofta anpassade<br />
efter frekvensen, men <strong>på</strong> basen av Mauri Renqvists<br />
uppgift om den en meter långa antennen kan man inte<br />
dra någon slutsats. Det kan ha varit fråga om en fjärdedelsvågs-antenn<br />
för 70 MHz eller 1/8-vågs-antenn för<br />
35 MHz.<br />
Senare, senast i början av 1980-talet hade HTF radiotelefonverksamhet<br />
<strong>på</strong> högre VHF-frekvens, både <strong>på</strong> 80<br />
MHz <strong>och</strong> <strong>och</strong> 160 MHz. T. ex. ukv-radiosändaren i Baggböles<br />
radiomast fungerade <strong>på</strong> 80 MHz radiofrekvens <strong>på</strong><br />
1980-1990-talen.<br />
HTF.s montörer använde flera simplex- <strong>och</strong> halvduplexfrekvenser<br />
mellan 158,500-163,375 MHz <strong>på</strong> 1980-talet,<br />
radiokanaler som låg nära brandradiofrekvenserna. I<br />
semiduplextrafiken var frekvensskillnaden mellan fordonet<br />
<strong>och</strong> relästationen vanligen 4,6 MHz. Relästationen<br />
fanns i radiomasten <strong>på</strong> Högbergsgatan.<br />
I simplextrafiken använde båda sändarna samma radio-<br />
44<br />
frekvens, t.e x. i direkta lågeffektiva radiotelefonförbindelser<br />
mellan två montörer.<br />
Med ukv-bilen gjorde man<br />
30 installationer per dag<br />
Mauri Renqvists <strong>och</strong> de andra ukv-chaufförernas egen arbetsplats<br />
var i Tölö telefoncentral.<br />
”Tölö central var vår mötesplats. Klädskåpet skulle finnas<br />
där vi snabbt kunde byta om. Sen bara till ratten <strong>och</strong><br />
ut <strong>på</strong> gatan - <strong>och</strong> längs dagen fyllde man <strong>på</strong> utrustning.”<br />
”Eftersom vi chaufförer nästan alla var utbildade till äldre<br />
montörer, gjorde vi övertidsarbete <strong>på</strong> kvällarna med montörerna.<br />
Vi var efterfrågade <strong>på</strong> jobbet, vi hade ju all utrustning<br />
<strong>och</strong> bil dessutom”, förklarar Renqvist.<br />
Med en ukv-bil skötte man i medeltal 30 uppdrag per<br />
dag.<br />
”De kom med fem minuters mellanrum. Ett arbete <strong>på</strong><br />
stan fick inte ta mycket längre än fem minuter, följande<br />
kund stod redan i kö.”<br />
”På den tiden tog man sig föralldel snabbare från Kajsaniemigatan<br />
till Centralgatan med bil än idag. Då var trafiken<br />
inte så råddig <strong>och</strong> det fanns inte så många trafikljus.”<br />
I början hade garaget till Tölö central dörrar som öppnades<br />
för hand.<br />
”När trafiken blev livligare <strong>och</strong> det kom en busshållplats<br />
framför garaget blev det svårt att stanna där <strong>på</strong> hållplatsen<br />
eller trottoaren för att gå <strong>och</strong> öppna dörrarna.”<br />
”På 1960-talet fick vi en motoriserad gliddörr <strong>på</strong> garagenivå.<br />
Det var en klar förbättring. Dörrarna av trä i<br />
ändan av rampen stod öppna <strong>på</strong> dagarna <strong>och</strong> stängdes till<br />
natten.”<br />
Enligt Renqvist reparerades felen <strong>på</strong> ukv-bilarna så<br />
snabbt som möjligt <strong>på</strong> bilverkstaden. En reservbil kunde<br />
snabbt tas i bruk om den reguljära bilen vägrade starta.<br />
”Det skulle ha varit ganska hemskt om 30 uppdrag i<br />
Helsingfors centrum hade blivit ogjorda. Visserligen kunde<br />
någon annan montör hoppa in om det behövdes - men<br />
det räckte inte, alla hade annars också fulla dagar.”<br />
I något skede köpte en transportchef in A-Fordar för<br />
telefonmontörerna.<br />
”Det var ju stora <strong>och</strong> fina bilar, vid första anblicken. <strong>Teknik</strong>en<br />
var däremot hopplös.<br />
Vi hade en egen parkeringsruta utanför Stockmanns<br />
bilaffär i Sockenbacka, dit bilarna fördes <strong>på</strong> service. Städarna<br />
körde bort dem från gården när de läckte dieselolja<br />
<strong>på</strong> asfalten.”<br />
”Men bilparken blev bättre hela tiden. Mot slutet hade<br />
vi en fin automatväxlad Mersulastbil. Dörrarna fungerade<br />
med ett knapptryck, där fanns luftbroms <strong>och</strong> gott<br />
om utrymme.”<br />
I början var ukv-bilarna gråblå.<br />
”Senare hittade någon <strong>på</strong> att måla dem mörkröda. Der<br />
var en dålig färg, den blev förstörd av solsken. Slutligen