Teknik och berättelser på Runebergsgatan, pdf - Elisa
Teknik och berättelser på Runebergsgatan, pdf - Elisa
Teknik och berättelser på Runebergsgatan, pdf - Elisa
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Den stora arkitekten som varit Åland trogen hela sitt liv,<br />
fick sin aska nedlagd i hembyn Finströms jord följande<br />
sommar, den 10 augusti. På graven har man rest en stor<br />
natursten, utförd i granit som mästaren själv valt ut för<br />
den här platsen.<br />
En charmerande gentleman<br />
<strong>och</strong> glad vän<br />
För senare generationer lever bilden av Lars Sonck kvar<br />
som en god människa.<br />
Enligt hans samtida var Lars Sonck en varm person som<br />
förstod sig <strong>på</strong> livet. Han spred en solig <strong>och</strong> trivsam atmosfär<br />
omkring sig. Han hade många vänner.<br />
Hans kurskamrater från studietiden minns honom som<br />
en hjälpsam <strong>och</strong> glad kamrat.<br />
Sonck hade en naturlig charm <strong>och</strong> han bemötte svagare<br />
ridderligt. Inget under, att alla damer som omgav honom<br />
beundrade <strong>och</strong> älskade honom.<br />
När hans goda vän Guss Mattsson en gång skickade<br />
en hälsning med postkort, dök ett tillägg skrivet med liten<br />
stil upp i marginalen: ”Tusen pussar från postfröken.”<br />
”Sonck fick alltid infall. Han var något av en skälmaktig…<br />
kanske för att han inte hade någon fru som såg efter<br />
honom”, funderar Pekka Korvenmaa som bekantat<br />
sig med Sonck via forskningen.<br />
”Sonck levde ett långt <strong>och</strong> rikt liv. Han var en omtyckt<br />
sällskapsmänniska, en vital <strong>och</strong> stark person som njöt av<br />
gott sällskap, mat <strong>och</strong> dryck. Han var godhjärtad <strong>och</strong> gränslöst<br />
generös <strong>och</strong> hjälpte släktingar i nöd. Han var en mycket<br />
omtyckt person. Han hade en fosterdotter <strong>och</strong> han hade<br />
velat gifta sig med flickans mamma, men det blev inget<br />
av den saken”, summerar Korvenmaa.<br />
Till utseendet var Sonck rätt kraftig <strong>och</strong> stor. Den mörka<br />
hudfärgen, det svarta håret <strong>och</strong> de livliga bruna ögonen<br />
gjorde att han såg rätt exotisk ut.<br />
Sonck älskade friheten. Han trivdes i gångkläder, speciellt<br />
sin arbetsrock, med en halmhatt typ Maurice Chevalier<br />
<strong>på</strong> huvudet.<br />
Stärkkrage, manschetter <strong>och</strong> noggrannt utvalda slipsar<br />
bar Sonck bara då han var absolut tvungen, vid festli-<br />
16<br />
ga tillfällen <strong>och</strong> när han rörde sig <strong>på</strong> stan.<br />
Eftersom Sonck förblev ungkarl var han stamgäst <strong>på</strong> några<br />
restauranger. Frukosttid kunde man träffa honom t.ex.<br />
<strong>på</strong> Kämp.<br />
”Men inte var han någon `suput´, fast han drack mycket.<br />
På den tiden - ända till sextiotalet, satt alla <strong>på</strong> Kapellet,<br />
Kämp <strong>och</strong> Börsklubben. Här fick man höra skvaller<br />
<strong>och</strong> här gjorde man affärer. På Börsklubben satt de mer<br />
förmögna affärsmännen. Det var ett bra ställe att fördriva<br />
tiden <strong>på</strong>, försvarar Korvenmaa.<br />
Om somrarna hade arkitekterna ett eget bord <strong>på</strong> Esplanadkapellet.<br />
Som samtalspartner kunde man få en konstnär,<br />
t.ex. Väinö Blomstedt, Akseli Gallen-Kallela eller<br />
”Bucklan” Ehrström. Guss Mattson, en mångsidigt<br />
begåvad personlighet som var både vetenskapsman <strong>och</strong><br />
journalist anslöt sig också till sällskapet. Hans flyhänta<br />
penna kunde ibland hjälpa Sonck när denne skulle presentera<br />
sina nya idéer eller ta ställning till tidens frågor<br />
- Sonck var inte så bra <strong>på</strong> att skriva själv.<br />
Arkitektens egentliga arbetsort var Helsingfors. Det<br />
kontor han hade längst fanns i Privatbankens hus, andra<br />
våningen <strong>på</strong> Unionsgatan 28 B.<br />
Sonck bodde i våningen ovanför i en liten, anspråkslös<br />
ungkarlslägenhet. Där fanns ändå alltid plats för vänner<br />
<strong>på</strong> småtimmarna när restaurangerna stängde <strong>och</strong> stämningen<br />
krävde fortsatt umgänge.<br />
Om somrarna arbetade Sonck vanligtvis i Ritsalen i Lasses<br />
villa <strong>på</strong> Åland.<br />
Trots att Sonck tyckte mycket om att umgås <strong>och</strong> var<br />
gladlynt, lite skälmaktig, förhöll han sig seriöst till sitt arbete.<br />
Han trivdes speciellt väl när han ensam, i lugn <strong>och</strong> ro,<br />
fick utveckla sina skisser. Tobak <strong>och</strong> kaffe höll tankarna i<br />
gång <strong>och</strong> det var knappast ovanligt att det stod ett glas<br />
<strong>på</strong> hans bord.<br />
Naturen med dess många skiftningar <strong>och</strong> fenomen stod<br />
Sonck nära. Han kunde sitta ute i augustiskymningen långa<br />
stunder <strong>och</strong> fundera över stjärnhimlen <strong>och</strong> människans<br />
litenhet i världsalltet.<br />
”Man bör vara ödmjuk inför livet.”