Guide till Naturstigen i Bokedalen - Partille kommun
Guide till Naturstigen i Bokedalen - Partille kommun
Guide till Naturstigen i Bokedalen - Partille kommun
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
12. Bakterie ger gröna höstlöv. På alens rötter lever<br />
bakterier, som tar upp kväve direkt ur luften, vilket<br />
gör att alen har god <strong>till</strong>gång på detta mineral Den behöver<br />
därför inte, som andra lövträd, dra in det kväverika<br />
klorofyllet ur bladen, innan de fälls om hösten.<br />
I de färgskiftningar, som en lövskog kan uppvisa<br />
om hösten, är alens blad därför oförändrat gröna.<br />
13. ”Gripsholm”. Här låg tidigare ett gammalt soldattorp,<br />
som på 1830-talet brukades av Göteborgs<br />
siste skarprättare (bödel) Magnus Grip. Platsen kalllas<br />
sedan den tiden för Gripsholm. I den angränsande<br />
Hassleskogen skar Grip de hasselkäppar, som han<br />
använde för att i sin tjänstgöring verkställa utdömda<br />
prygelstraff.<br />
Byggnaderna revs på 1940-talet och de små åkerlapparna<br />
planterades med gran. Ett buskage av apel<br />
och syren antyder var bostadshuset en gång legat.<br />
I söder ser man än i dag resterna av källaren, som<br />
gav en jämn och låg temperatur för förvaring av mat.<br />
Liknande byggnader av sten har även förekommit<br />
som bostad för människor. Mellan sillperiodernas<br />
växlande högkonjunkturer en gång i Bohuslän tvingades<br />
många arbetslösa att bosätta sig i liknande så<br />
kallade ”stenstugor” i det skogfattiga landskapet.<br />
Det fanns inte <strong>till</strong>räckligt med skog för att bygga hus<br />
av trä. Exempel på sådana stenstugor kan man fortfarande<br />
se bland annat i Svanesund på Orust och på<br />
Södra Fjället öster om Ljungskile. En del av dessa<br />
stenstugor var bebodda så sent som under andra<br />
världskriget. En betydande del av jordens befolkning<br />
bor på detta sätt än i våra dagar.<br />
En sentida vandare kan dröja här en stund i begrundan<br />
över förfädernas kamp för <strong>till</strong>varon. Hur<br />
mycket sten innehåller stenröset, som stigen just passerade?<br />
En imponerande mängd har förflyttats. Med<br />
handkraft! Var hämtade man vatten <strong>till</strong> människor<br />
och djur? Hur upplevde man det skoglösa landskapet<br />
i höstens stormar och vinterns snöyra? Hur höll man<br />
värmen i torpstugan? Ljung och torv var inte ovanligt<br />
som bränsle på västkusten i gången tid.<br />
Vilka tankar och drömmar kunde röra sig i sinnet<br />
hos de barn och ungdomar, som växte upp på ett torp<br />
som Gripsholm? En fantasieggande tanke kan vara<br />
att jämföra denna torpmiljö med livsmiljön på Jonsereds<br />
herrgård, en kilometer längre bort. Under vilka<br />
skilda villkor levde man?<br />
14. Granåker. Granskogen vid Gripsholm planterades<br />
på 1940-talet på torpets små åkerlappar. Liknande<br />
granplanteringar från den tiden är vanliga i<br />
Västsverige. Här vid Gripsholm kan man fortfarande<br />
se dikena mellan de olika odlingarna. Skogen är gallrad<br />
några gånger och de träd som står kvar, kan med<br />
tiden bilda en mäktig pelarsal. Granen släpper inte<br />
igenom mycket ljus ner <strong>till</strong> marken, vilket gör att<br />
markvegetationen här blir mycket fattig. Dessutom<br />
har granen egenheten att ta <strong>till</strong> sig huvudparten av<br />
den <strong>till</strong>gängliga näringen, på andra växters bekostnad.<br />
Marken under granarna ger därför ett mycket<br />
magert intryck. Men jämför denna lokal med nästa<br />
lokal, nr 15!<br />
* OBS! Fornminne. Informationstavlan vid vägskälet<br />
har uppgift om ett intressant gravfält från järnåldern<br />
på höjden ungefär 100 meter norr om vägen.<br />
15. En ny bokskog? Här stod tidigare en imponerande<br />
pelarsal av mäktiga granar, som hade planterats<br />
på gammal betesmark år 1922. I den svala halvskuggan<br />
under träden förekom praktiskt taget bara<br />
granbarr och enstaka mossor – nästan ingen annan<br />
markvegetation. Marken i pelarsalen verkade i det<br />
närmaste helt steril. Jämför med markvegetationen<br />
på lokal 14.<br />
En intressant naturlig förändring skulle dock inträffa.<br />
Granen har ett ytligt rotsystem, vilket gör den<br />
vindkänslig, och de höga 73-åriga träden fälldes alla<br />
av en storm den 17 november 1995. Sedan allt det<br />
fallna virket forslats bort gjorde hela området ett något<br />
trist intryck av ett traditionellt kalhygge. Marken<br />
mellan stubbarna var lika fri från vegetation, som pelarsalen<br />
tidigare varit.<br />
Naturen har emellertid sin gång. Redan nästa vegetationsperiod<br />
började det spira så smått mellan<br />
stubbarna, och på kort tid trängde en ny vegetation<br />
av gräs, örter, buskar och träd upp ur den <strong>till</strong> synes<br />
sterila marken. Frön, som legat i marken kanske mer<br />
än 80 år under granbeståndet, väcktes <strong>till</strong> liv av den<br />
nya värmen och ljuset och resultatet är den artrika<br />
växtlighet, som ersatt den tidigare monokulturen av<br />
gran.<br />
På området har senare planterats bok under en<br />
skärm av planterade björkar. När bokplantorna nått<br />
lämplig ålder är det meningen att gallra ut björkarna,<br />
så att en ny bokskog förhoppningsvis kan utvecklas<br />
här i framtiden.<br />
Vid avtagsvägen <strong>till</strong> torpet Freden:<br />
16. Tålig blandskog. Artrikare än granplanteringen.<br />
För mer än 70 år sedan bodde en skogsarbetare,<br />
Karl Lindblom, på torpet Freden, som ligger cirka<br />
500 meter nordost från denna lokal. Han planterade<br />
ensam de mesta av dagens skogar kring <strong>Bokedalen</strong>.