Släkten Günther från Königsberg adlas, tack vare insatserna av ...
Släkten Günther från Königsberg adlas, tack vare insatserna av ...
Släkten Günther från Königsberg adlas, tack vare insatserna av ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
1720<br />
18 mar – <strong>Släkten</strong> <strong>Günther</strong> <strong>från</strong> <strong>Königsberg</strong> <strong>adlas</strong>, <strong>tack</strong> <strong>vare</strong> <strong>insatserna</strong> <strong>av</strong> majoren Christian<br />
Ernst (1685-1772) och överstelöjtnanten Julius (1691-1778). Dessa hade varit i svensk<br />
tjänst sedan 1707 (Christian Ernst, som tidigare varit i preussiska arméns tjänst, blev kapten<br />
vid Breitholtz infanteriregemente). Släkt 1723 i Riddarhuset.<br />
Därefter – Christian Ernst var ökänd spelare och förförde en bondflicka, varpå han flyr till<br />
Ryssland, där han småningom blir general.<br />
1799<br />
Claës <strong>Günther</strong> föds<br />
1830<br />
Claës <strong>Günther</strong> häradshövding<br />
1840<br />
Claës <strong>Günther</strong> protokollsekreterare i justitierevisionen<br />
1840-talet<br />
Claës <strong>Günther</strong> tar aktiv del <strong>av</strong> det liberala reformarbetet inom rättsväsendet.<br />
1845<br />
Claës gifter sig med Hilda Augusta Sofia Grewesmühl<br />
1848<br />
Marsoroligheterna. Claës <strong>Günther</strong> konsultativt statsråd i liberal ministär<br />
1850<br />
Ernst <strong>Günther</strong> föds<br />
1851<br />
Claës <strong>Günther</strong> justitieråd i HD, då konservativ ministär tar över<br />
1856<br />
Claës <strong>Günther</strong> justitiestatsminister<br />
1858<br />
Claës <strong>Günther</strong> justitieråd i HD<br />
1861<br />
CG:s farfar Claës (fd justitieminister) dör.<br />
1871<br />
• Tysklands enande förändrar maktbalansen i Europa, landet leds <strong>av</strong> rikskansler<br />
Bismarck<br />
• Det starka tyska kulturella inflytandet på Sverige tar sin början<br />
1885<br />
28 okt – PAH föds<br />
1886<br />
5 dec – CG föds i Hedvig Eleonoras församling, Sthlm. Son till Ernst <strong>Günther</strong> och Georgina<br />
Boltenhagen. Växer upp i Djursholm.
1888<br />
28 aug – CG:s blivande hustru Ingrid Sjöberg föds. Växer upp i Djursholm.<br />
1889<br />
20 apr – Hitler föds i Braunau i Österrike, son till tulltjänsteman<br />
1890<br />
• Bismarck tvingas lämna makten i Tyskland<br />
1896<br />
5 dec – CG fyller 10 år<br />
1901-1905<br />
• CG träffar Ingrid på födelsedagslunchen för Kacke Thorén (”skolans stiligaste gosse”),<br />
som fyller 17.<br />
1901<br />
• Ingrids familj flyttar till Djursholm, hus som hennes pappa byggt. Pappan hade hemlig<br />
dröm om att bli arkitekt, som han äntligen ger utlopp för. Har byggt flera hus i<br />
Djursholm.<br />
• Ingrids konstnärliga intresse väcks, då hon får målarlåda <strong>av</strong> farbror Fotogen (eg<br />
Eugen).<br />
1904<br />
16 maj – CG tar studenten (mogenhetsexamen) vid Nya Elementar, Sthlm.<br />
Hösten – CG inleder på höstterminen studier i Uppsala. Kommer hem till Djursholm och tar<br />
långa promenader med Ingrid. Under dessa fantiserar han om att bli skald. Ingrid svarar att<br />
”vad du än blir, slutar du som statsminister”.<br />
1905<br />
• Ragnvald Blix slår igenom i Paris<br />
jan – Revolution i Ryssland<br />
jun – Myteri på pansarkryssaren Potemkin i Odessas hamn<br />
16 okt – Riksdagen beslutar bekräfta unionsupplösningen<br />
26 okt – Kungen bekräftar unionsupplösningen, träder i kraft legalt<br />
29 nov – Regeringen under liberalen Karl Staaf och utrikesminister Eric Trolle utser Ernst<br />
<strong>Günther</strong> till minister i Kristiania (Oslo)<br />
30 nov – Ernst <strong>Günther</strong> hos kungen Oscar II. Uppmanar EG att besöka honom varje gång EG<br />
kommer till Stockholm, grundlägger täta kontakterna med Bernadotte.<br />
1906<br />
Apr – EG håller tal vid supé med Nobelkommittén, håller tal om fredlig samvaro Sverige-Norge<br />
och skålar för freden, vilket gör succé. Tidningarna skriver mycket. Genombrott i förhållandet<br />
mellan länderna.<br />
Sommaren – CG i Heidelberg<br />
5 dec – CG fyller 20 år<br />
1907<br />
• Hitler flyttar till Wien, söker in på konstakademin, kommer inte in<br />
Mar – Ernst <strong>Günther</strong> med familj (dock inte CG?) flyttar till Svenska legationens nya hus på<br />
Incognitogade i Kristiania
8 dec – Oscar II dör, Gust<strong>av</strong> V ny kung<br />
17 dec – Sorgegudstjänst över Oscar II i Kristiania ordnas <strong>av</strong> EG. Massiv uppslutning <strong>av</strong><br />
norrmän.<br />
1908<br />
4 apr – CG:s mamma Georgina dör <strong>av</strong> mjölkförgiftning i Kristiania. Avlider på Voxenkollens<br />
sanatorium, dit hon förts för vård. EG får personligt besök <strong>av</strong> kung Haakon, som beklagar<br />
sorgen. Georgina begr<strong>av</strong>s i EG:s nya familjegr<strong>av</strong> i Djursholm. EG tar hustruns död hårt och<br />
begär nytt uppdrag <strong>av</strong> sin chef, vill inte vara kvar i Kristiania där han påminns om hustrun.<br />
Sommaren – CG blir i Uppsala kär i en annan än Ingrid, Sonja. Han löser Ingrid fri, varpå hon<br />
låter sig uppvaktas <strong>av</strong> Hugo Alfvén.<br />
17 jun – EG utnämns till ny minister i Köpenhamn<br />
23 jun – EG har <strong>av</strong>skedsaudiens hos Haakon<br />
10 jul – EG lämnar Kristiania<br />
22 jul – EG anländer till Köpenhamn, flyttar småningom in i 18-rummare i hörnet <strong>av</strong> Kristiania-<br />
och St<strong>av</strong>angergatan<br />
1909<br />
Våren – Sonja överger CG, som då gör klart att han vill gifta sig med Ingrid. Denna gör slut<br />
med Hugo Alfvén. Ernst godkänner planerna, men vill att CG först tar sin fil kand.<br />
Våren – CG inskriven vid Lunds universitet, tillsammans med brodern Sven<br />
4 aug – Storstrejken inleds, striden förloras <strong>av</strong> arbetarna<br />
15 sep – CG fil kand i Lund (litteraturhistoria, tyska, franska, nordiska språk, sl<strong>av</strong>iska språk)<br />
20 sep – CG gifter sig med Ingrid Sjöberg, Sthlms rådhus. Bröllopsresa till Berlin. Paret flyttar<br />
till Ingrids pappas hus på Edö i Skärgården (Österåker). Ingrid börjar skriva modenotiser för<br />
DN.<br />
1910<br />
• CG utger romanen ”Prins Tariel”<br />
• CG flyttar till Fjällgatan i Stockholm, skriver recensioner åt DN.<br />
20 jan – CG:s bror Sven dör i sockersjuka, när han är på ferier hos fadern i Köpenhamn.<br />
Begr<strong>av</strong>s i familjegr<strong>av</strong>en i Djursholm.<br />
20 mar – CG får sitt första barn Britta ”Lillan”<br />
1911<br />
• CG får sitt andra barn, Bengt<br />
• CG vill ta juristexamen, vilket glädjer Ernst. CG får bidrag på 100 kr/mån. CG:s<br />
lillasyster Annie flyttar in hos familjen, för vilket Ernst bidrar med ytterliggare 100<br />
kr/mån. Dessa 200 kr/mån blir CG:s huvudsakliga inkomst.<br />
• CG flyttar till Lund, Annie flyttar med för att studera<br />
• CG utger novellsamlingen ”Djäfvulens bländverk”<br />
Julen – CG med familj firar hos pappa i Köpenhamn<br />
1912<br />
• CG flyttar till större våning i Lund, Ingrid arsenikförgiftas <strong>av</strong> tapeterna. CG köper villa i<br />
Åkarp. Har dålig ekonomi. Under denna tid (exakt år?) köper CG sommarstuga på Gyö,<br />
Svalemåla för 1.700 kr (Ernst betalar)<br />
14 maj – Danmarks kung Fredrik VIII dör, efterträds <strong>av</strong> Christian X<br />
24 maj – Fredrik VIII begr<strong>av</strong>s, nordens samtliga tre kungar träffas. Första gången sedan 1363<br />
som tre nordiska kungar möts.<br />
Somaren – OS i Stockholm
Dec – Sverige, Danmark och Norge <strong>av</strong>ger likadana neutralitetsförklaringar inför eventuella<br />
stormaktskrig<br />
1913<br />
• CG utger en diktsamling<br />
• Hitler flyttar till München, för att slippa militärtjänst<br />
1914<br />
• Ernst <strong>Günther</strong> slutar som minister i Köpenhamn (pension?)<br />
• KA Wallenberg blir den första utrikesministern som inte är yrkesdiplomat<br />
20 maj – CG:s syster Gerda gifter sig med den danske premiärlöjtnanten Hakon Grut.<br />
Gigantiskt bröllop i svenska Gustafskyrkan i Köpenhamn. ”Runt koret och altaret slingrade sig<br />
en väldig girland <strong>av</strong> förgät-mig-ej, under det att kyrkan i övrigt var klädd med rosor och<br />
syrener.” Danska prinsar och prinsessor medförde dyrbara bröllopsgåvor <strong>från</strong> drottningen.<br />
28 juni – Österrikes tronföljare Franz Ferdinand och hans maka mördas i Sarajevo i Bosnien <strong>av</strong><br />
den 19-årige studenten G<strong>av</strong>rilo Princip, medlem <strong>av</strong> den serbiska underjordiska organisationen<br />
Svarta handen.<br />
1 aug – Första världskriget bryter ut. Hitler anmäler sig som frivillig för Tyskland, ordonnans<br />
vid västfronten.<br />
1915<br />
• Ernst <strong>Günther</strong> oroar sig för CG:s ekonomi som författare (SDP, 73)<br />
Vintern – CG till Köpenhamn, lotterivinst på 2.000 kr finansierar. Ingrid målar.<br />
1916<br />
• CG utger novellsamlingen ”Vineta”, hans bästa verk<br />
• CG flyttar till sin farmors hus på Mosebacketorg 6.<br />
31 maj – CG jur kand i Lund, utlovad 20.000 kr <strong>av</strong> pappa Ernst vid färdig examen. Därefter<br />
notarie på folkhushållningskommissionens potatis<strong>av</strong>delning. Lön 7.000 kr/år. 1915?<br />
5 dec – CG fyller 30 år<br />
1917-1921<br />
Sverige blir en demokrati<br />
1917<br />
• CG får sitt tredje barn, Lena. Födseln håller på att kosta Ingrid livet. CG är i Umeå när<br />
dottern föds.<br />
• CG köper villa på Ymervägen 6 i Djursholm, huset är byggt <strong>av</strong> Ingrids pappa (år?)<br />
• PAH chefred på Social-Demokraten<br />
mar – Februarirevolutionen i Ryssland, tsaren abdikerar<br />
7 nov – Oktoberrevolutionen<br />
6 dec – Finland förklarar sig självständigt, svenske statsministern Edén undrar om landet har<br />
”livskraft”<br />
1918-19<br />
• CG medverkar med litteraturanmälningar i vänsterliberala Aftontidningen<br />
1918<br />
4 jan – Sverige erkänner Finlands självständighet, några dagar efter Sovjet<br />
11 nov – Stillestånds<strong>av</strong>talat undertecknas, första världskriget är slut. Hitler återvänder efter<br />
kriget till München, får som uppdrag <strong>av</strong> armén att övervaka radikal-nationalistiska grupper<br />
6 dec – CG notarie på Lantbruksstyrelsen
1919<br />
28 jun – Versaillesfreden, undertecknas <strong>av</strong> Tyskland i protest<br />
Sep – Hitler övervakar möte i Deutsche Arbeiterpartei, blir medlem<br />
1920<br />
• Hitler lämnar armén och blir politiker på heltid<br />
• Yrkesdiplomaten Herman Wrangel utrikesminister<br />
Feb – DAP byter namn till Nationalsozialistische Deutsche Deutsche Arbeiterpartei (NSDAP)<br />
1921<br />
• Hitler blir ledare, ”führer”, för NSDAP<br />
• Yrkesdiplomaten Herman Wrangel slutar som utrikesminister<br />
Juni – CG på semester i Italien, bevittnar Mussolinis uppgång<br />
29 jun – CG sekreterare i Tull- och traktatkommittén<br />
1922<br />
• CG blir tf förste kanslisekreterare på Handelsdepartementet (chef för traktatbyrån)<br />
• CG sekreterare i handels<strong>av</strong>talsförhandlingarna med Sovjet (Sandler kan ha upptäckt<br />
honom)<br />
• CG <strong>av</strong>slutar medarbetandet i Aftontidningen, därefter sporadiskt i DN<br />
• Mussolini regeringschef i Italien<br />
1923<br />
• CG ånyo sekreterare i handels<strong>av</strong>talsförhandlingarna med Sovjet<br />
• Ernst <strong>Günther</strong> utger sina minnen <strong>från</strong> Kristiania och Köpenhamn<br />
• Utrikesminister Hederstierna (h) <strong>av</strong>går pga Finland (?) (Åström, 41)<br />
8-9 nov – Ölkällarkuppen i München, Hitler försöker komma till makten. Polisen stoppar<br />
kuppförsöket, 16 nazister dödas och Hitler såras lätt. NSDAP förbjuds.<br />
1924<br />
• CG sekreterare i handels<strong>av</strong>talsförhandlingarna med Sovjet (forts)<br />
Feb – Hitler åtalas för högförräderi, döms till fem års fängelse (släpps redan 20 dec). Skriver i<br />
fängelset ”Mein Kampf”<br />
5 jun – CG slutar som sekreterare i Tull- och traktatkommittén<br />
Sep – CG:s skådespel ”Äventyrens värld” har premiär på Dramaten. Det spelas 16 (eller 24?)<br />
gånger under hösten, med Olof Winnerstrand i huvudrollen. ”Kvällen blev en given framgång,<br />
främst <strong>tack</strong> <strong>vare</strong> den naturliga och lysande dialogen” (GHT). Den fullsatta salongen...<br />
inropade författaren efter slutakten (Sydsvenskan).<br />
Okt – CG statsminister Hjalmar Brantings (ministären Branting 3) handsekreterare (enda<br />
hjälpen Sveriges statsminister hade, utöver vaktmästare och maskinskriverska, fram till<br />
1953). Familjen <strong>Günther</strong> och familjen Branting blir nära vänner privat.<br />
11 okt – CG:s farmor Hilda Augusta Sofia (f. Grevesmühl) dör<br />
18 okt – Östen Undén (s) utrikesminister<br />
20 dec – Hitler blir frigiven<br />
1925<br />
• CG sekreterare för handels<strong>av</strong>talsförhandlingarna med Tjeckoslovakien och Siam<br />
• CG slutar som tf förste kanslisekreterare på Handelsdepartementet (chef för<br />
traktatbyrån)<br />
• Hitler återskapar NSDAP, efter löfte om att partiet ska hålla sig på författningens<br />
grund
• Sverige gör kraftiga nedskärningar i förs<strong>vare</strong>t<br />
• CG:s kompis Torsten Fogelqvist kulturchef DN, CG skriver åt honom. Kommenterar ett<br />
bombastiskt tal <strong>av</strong> chefen för Smålands husarer, hoppas att översten ska få ”uppleva<br />
många och uppfriskande världskrig”. (SDP 74)<br />
Feb – Hjalmar Branting <strong>av</strong>lider, PAH ny partiordförande, Sandler statsminister<br />
Feb – CG handsekreterare åt statsminister Rickard Sandler<br />
16 okt – CG börjar på UD som tf chef för speciella handels<strong>av</strong>delningen<br />
1926<br />
• CG ombud i handels<strong>av</strong>talsförhandlingarna med Turkiet.<br />
• CG sekreterare i handels<strong>av</strong>talsförhandlingarna med Tyska riket. Reser till Berlin och är<br />
mycket sjuk då han kommer hem.<br />
• Sandler <strong>av</strong>går som statsminister<br />
• CG:s farmor dör, 100 år gammal (även uppgift om 1924 finns)<br />
7 jun – Eliel Löfgren (lib) utrikesminister. Godkänner CG:s omorganisation (SDP 75). CG ger<br />
sin <strong>av</strong>delning ökad makt genom att <strong>från</strong> politiska <strong>av</strong>delningen överta<br />
handels<strong>av</strong>talsverksamheten (HK 84). Rivalen KI Westman <strong>av</strong>går som chef för politiska och<br />
handelspolitiska <strong>av</strong>delningen och begär utlandstjänst.<br />
5 dec – CG fyller 40 år<br />
1927<br />
• CG reser till Ankara (som fortfarande byggs). Hans sjukdom bryter ut. Får svältkur <strong>av</strong><br />
läkarna vid hemkomsten. Sängliggande hemma.<br />
• CG svensk sakkunnig vid ekonomiska världskongressen i Genève<br />
• Ernst <strong>Günther</strong> dör, 77 år gammal<br />
• PAH riksdagsgruppens ordförande<br />
• Sverige inför lag mot obegränsad invandring<br />
1928<br />
• CG genomgår livshotande magoperation, får order om att ta det lugnt i arbetet<br />
framöver<br />
• PAH håller talet om folkhemmet<br />
24 maj – CG blir chef för UD:s handels<strong>av</strong>delning<br />
2 okt – Ernst Trygger (h) utrikesminister<br />
1929<br />
• CG biträdande delegerad i handels<strong>av</strong>talsförhandlingarna med Tyska riket<br />
• Sommaren – NSDAP får sitt genombrott<br />
1930-talet<br />
• Tyskland lanserar det sk ”absoluta neutralitetsbegreppet”, dvs att<br />
neutralitetspolitikens trovärdighet kräver att även opnionen är opartisk<br />
Tidigt 1930-tal – Jarl Hjalmarsson (h) säger att konservatismen måste ”mala sönder den<br />
demokratiska ideologin och ersätta den med egna positiva begrepp” (DNU 238)<br />
1930<br />
• CG biträdande delegerad i handels<strong>av</strong>talsförhandlingarna med Tyska riket (forts)<br />
• NSDAP blir Tyskland näst största parti<br />
21 feb – CG blir utrikesråd (<strong>av</strong>delningschef) på UD<br />
7 jun – Yrkesdiplomaten Fredrik Ramel (opol) utrikesminister, efter att Hamilton <strong>tack</strong>at nej<br />
(precis som 1939)<br />
8 nov – CG håller tal vid Arosmässan, ”Handelspolitiken och våra exportnäringar”
1931<br />
• Japan ockuperar Manchuriet<br />
• CG lär troligen känna kungen i samband med förvirring om hans post, enligt Ingrid<br />
utnämndes han först till statssekreterare och kort därpå till minister i Buenos Aires.<br />
Denna förvirring roar kungen.<br />
• Gunnar Hägglöf börjar på UD, berättar att ”det var något stillsamt ironiskt och<br />
samtidigt förstående över <strong>Günther</strong>... han verkade alltid lätt förvånad över att inneha<br />
den befattning som han faktiskt beklädde”.<br />
23 jan – CG blir envoyé i Buenos Aires (Argentina), Santiago de Chile (Chile), Montevideo<br />
(Uruguay) och Asunción (Paraguay). Stationerad i Buenos Aires. Inget vidare karriärsteg (HK<br />
85). CG trivs väldigt bra, bridge och väldigt mycket hästsport.<br />
1932<br />
• Hitler blir tysk medborgare<br />
• Hitler ställer upp i rikspresidentvalet, förlorar i två omgångar mot Hindenburg<br />
• Fritiof Andersson dansar tango med Carmencita i Samborombon, Argentina, I Evert<br />
Taubes visa (samtidigt som CG är minister). CG träffar dock aldrig Evert Taube (som<br />
bodde i Argentina 1910-15).<br />
Jul – NSDAP triumferar i valet i Tyskland, blir största parti<br />
Sep – Riksdagsval, PAH blir statsminister i rent Socialdemokratisk regering<br />
24 sep – Rickard Sandler utrikesminister<br />
Nyår – CG lyckas inkassera statsskuld på 3 miljoner <strong>från</strong> Chile, vilket väcker beundran<br />
1933<br />
• CG ordförande i exportkreditnämnden, som han ska organisera. Sedan tillbaka till<br />
Buenos Aires.<br />
• Östen Undén (s) skriver i DN att Sverige vid klagomål <strong>från</strong> främmande makt bara<br />
behöver svara att regeringen inte ansvarar för innehållet i svensk press<br />
• Bondeförbundet skriver i sitt partiprogram att förs<strong>vare</strong>t <strong>av</strong> den svenska rasens renhet<br />
är en <strong>av</strong> partiets viktigaste uppgifter<br />
• Krisuppgörelse mellan socialdemokraterna och bondeförbundet (”kohandeln”), visar<br />
den svenska demokratins handlingsförmåga. Rycker undan grunden för nazism.<br />
• Nazistpartiet förbjuds i Österrike<br />
30 jan – Hitler rikskansler, koalition med borgerligt nationella grupper<br />
27 feb – Riksdagshusbranden i Berlin, nederländske kommunisten Marinus van der Lubbe grips<br />
för dådet. Nazisterna skyller branden på en kommunistisk komplott och genomdriver<br />
Riksdagsbrandsförordningen, undantagstillstånd. Många tror att nazisterna själva anlagt<br />
branden, men senare forskning (1962) visar att Lubbe var skyldig, dock ingen komplott.<br />
24 mar – Fullmaktslagen i Tyskland, ger Hitler rätt att på egen hand stifta lagar. Andra partier<br />
än NSDAP förbjuds.<br />
4 apr – Prins Carl (Gustafs bror och ordf i Röda korset) oroar sig över judarna i brev till<br />
Hindenburg (då 85 år)<br />
5 apr – Ledare i SvD om att Nazisterna vill ”utrota judendomen”<br />
6 apr – Första rapporten <strong>från</strong> svenska beskickningen i Berlin om judeförföljelser<br />
21 apr – Gustaf i Berlin, träffar Hindenburg och Hitler på lunch på Svenska legationen. Gustaf<br />
kritiserar judepolitiken skarpt, Hitler blir arg och ”slår näven i bordet”. Enda gången antog en<br />
inbjudan till en legation. Efteråt spelade Gustaf dubbeltennis med judisk partner<br />
(tennisstjärnan Prenn). Svenska regeringen var inte informerad om Gustafs utspel.<br />
6 maj – Riksdagsdebatt om huruvida enstaka judiska vetenskapsmän ska få komma till<br />
Sverige. Bla Vougt brydda, vill inte stöta sig med Tyskland.<br />
14 jul – Tyskland enpartistat, partierna uppösta eller upplöser sig själva.
1934<br />
• CG lär (troligen) känna PAH vid bridgebordet<br />
• Högerpartiet sparkar ut sitt nazistflirtande ungdomsförbund<br />
• Arvid Lindman (h) talar om ett återställande <strong>av</strong> den svenska folkstyrelsen på<br />
folkgemenskapens grund<br />
30 jun – Hitlers uppgörelse med SA, ”De långa knivarnas natt”<br />
Aug – Hindenburg dör, Hitler övertar rikspresidentens ämbete och börjar kalla sig ”Führer und<br />
Reichskanzler” (ledare och rikskansler). Führerstaten byggs upp, utan skriven författning.<br />
Istället var Hitler vilja och ord lag.<br />
2 aug – Tyska krigsmaktens eds<strong>av</strong>läggelse till HItler<br />
30 nov – CG telegraferar till Sandler, vill bli minister i Köpenhamn. Blir istället utnämnd till<br />
kabinettssekreterare, sedan Westman <strong>tack</strong>at nej. Lön 21.000 kr/år. Carl Hamilton går <strong>från</strong><br />
kabinettssekreterarposten till ministerposten i Köpenhamn.<br />
Mitten <strong>av</strong> 1930-talet<br />
• CG och Sandler är på resa i Sovjet och de baltiska staterna. Sandler tar inte emot<br />
några ordnar, varpå CG blir behängd med så mycket storkors att han på UD får<br />
smeknamnet ”korsfararen”.<br />
1935<br />
• CG utrikesnämndens sekreterare<br />
• Tyskland återinför allmän värnplikt<br />
15 jan – Tysk diplomatrapport om CG, pga hans utnämning till kabsekr<br />
28 okt – PAH fyller 50 år<br />
1936<br />
• CG ordförande i kommittén angående utredning <strong>av</strong> revision <strong>av</strong> bestämmelserna om<br />
utlänningars rätt att vistas i Sverige<br />
• Koalitionsregering s-bf<br />
• Sverige allt mer isolationistiskt<br />
• Försvarsstaben – den gemensamma ledningen för de tre försvarsgrenarna – inrättas,<br />
med Olof Thörnell som försvarsstabschef<br />
• Hitler remilitariserar Rhenlandet, i strid med Versaillesfreden<br />
Jan – Tyskland protesterar häftigt mot Torgny Segerstedt som är extra elak mot Hitler i GHT,<br />
regeringen väljer att inte väcka åtal<br />
Sommaren – OS i Berlin<br />
Juni – Sommarministären (varar i tre månader). Socialdemokratiska regeringen fälls, istället<br />
Bondeförbundsregering med fackinslag.<br />
19 jun – KG Westman utrikesminister, CG utses till minister i Madrid. Möjligt att Westman vill<br />
bli <strong>av</strong> med CG som kabinettssekreterare (HK 105)<br />
Jul – Spanska inbördeskriget startar, CG:s utnämning till minister dras tillbaka och han<br />
fortsätter som kabinettssekreterare. Sverige vägrar exportera vapen till republikanska sidan<br />
och förbjuder värvningen <strong>av</strong> frivilliga. Dock deltog cirka 500 svenskar var<strong>av</strong> 164 stupade.<br />
Sep – Riksdagsval<br />
28 sep – Rickard Sandler utrikesminister<br />
29 nov – Radiotjänsts styrelse åläggs att fastställa generalplan för verksamheten, samt att<br />
behandla frågor ”<strong>av</strong> större principiell innebörd”<br />
4 dec – CG ordf, Radiotjänsts styrelse. Ersättning 18 kr per sammanträde.<br />
5 dec – CG fyller 50 år. Han får en liten plommonfärgad leksaksbil i present, ute på gatan står<br />
samma bil fast riktig. CG överlycklig. Har alltid velat ha bil men har aldrig haft råd.
21 dec – Radiotjänst styrelsemöte, CG premiär. ”Kungl. Maj:t till ordförande i Aktiebolaget<br />
Radiotjänsts styrelse efter framlidne Underståthållare Richard Bring utsett<br />
kabinettssekreterare Christian <strong>Günther</strong>.” Skrivelse <strong>från</strong> Kommunikationsdepartementet<br />
fastställer att förordnandet löper till 1 jan 1939. Styrelsen anslår 3.000 kr på De Blindas<br />
Förenings begäran, för att trycka radioprogrammen i blindskrift.<br />
1937-1938<br />
• Stalins utrensningar<br />
1937<br />
• CG slutar som utrikesnämndens sekreterare<br />
• Japan anfaller Kina<br />
13 jan – Radiotjänsts styrelse har extrasammanträde, beslutar att radio fom 1 feb 1937 ska<br />
sända middagssändningar, bla nyheter (kl 12.10-12.25 vardagar)<br />
17 feb – Radiotjänsts styrelse. PM <strong>från</strong> Dymling som (nyss hemkommen <strong>från</strong> studieresa i<br />
USA) vill berika sändningarna. Han har redan skapat en ny <strong>av</strong>delning som producerar<br />
”aktuella inslag, reportage, radiorapsodier (?), mm.” Sändningstiden har ökat med 125<br />
timmar per år, bla <strong>tack</strong> <strong>vare</strong> middagssändningarna. Nu vill Dymling ha rörlighet i programmen<br />
för att kunna bevaka och kommentera nyheter, en ”aktuell kvart” föreslås. Dessutom vill<br />
Dymling bygga ett radiohus.<br />
28 feb – Radiotjänsts styrelse.<br />
30 maj – Radiotjänsts styrelse. Skiss på ny radiobyggnad förevisas styrelsen.<br />
28 jul – Radiotjänsts styrelse. CG hyllar ”med några minnesord” nyligen <strong>av</strong>lidne<br />
styrelseledamoten redaktör Björck. Enda gången ett uttalande <strong>av</strong> CG syns i protokollen.<br />
Styrelsen har mottagit en skrivelse <strong>från</strong> kommunikationsdepartementet om radion ”i fredens<br />
tjänst”. Styrelsen <strong>av</strong>slår en förfrågan <strong>från</strong> SSU om att sända <strong>från</strong> ungdomstinget på Skansen,<br />
”<strong>av</strong> principiella skäl”.<br />
2 sep – Radiotjänsts styrelse.<br />
29 sep – Radiotjänsts styrelse. En herr Åkerberg klagar på språket i väderleksrapporteringen,<br />
styrelsen beslutar att CD ska vidta åtgärder.<br />
5 okt – Hitler säger att ”det enda som på ett nästan drömlikt sätt kan hjälpa oss ligger i<br />
erövrandet <strong>av</strong> större livsrum, Hossbachprotokollet<br />
27 okt – Radiotjänsts styrelse.<br />
24 nov – Radiotjänsts styrelse. Argentinska UD vill sprida kännedom i Sverige om ”argentinsk<br />
propaganda”, som sänds på kortvåg.<br />
26 nov – Beslutas att CG ska bli envoyé i Oslo (datum?)<br />
22 dec – Radiotjänsts styrelse. Argentina ska meddelas att de argentinska sändningarna<br />
finns redovisade i tidningen Röster i Radios kortvågsförteckning. Herr Åkerberg brev<br />
resulterar i att väderleksrapporten hädanefter ska läsas upp på Radiotjänst i Stockholm.<br />
31 dec – CG <strong>av</strong>går som styrelseordförande i Radiotjänst, ett år innan förordnandet går ut.<br />
Han efterträds <strong>av</strong> Seth Ljungqvist, som innehar posten till och med 30 jun 1947.<br />
1938<br />
• CG på semester i Europa med Ingrid. Utanför Cannes insjuknar CG, ambulans på natten<br />
till sjukhus. Ingrid söker upp kungen, som spelar tennis i Cannes. Gråter ut vid<br />
kungens bröst. Kungen skickar sin livmedicus till CG, som tillfrisknar.<br />
• PAH och Sandler skickar hemlig skrivelse till pressen, där de uppmanas att skildra<br />
Tyskland ”under vederbörligt hänsynstagande”<br />
• Sandler protesterar när tyskarna vill ha uppgifter om anställda judar i företag som<br />
handlar med Tyskland
• Sveriges enda kvarvarande ”riktiga” nazistparti (Lindholmsrörelsen) ändrar namn till<br />
”Svensk socialistisk samling” (SSS). Svastikan byts mot en vasakärve. Allt för att<br />
komma bort <strong>från</strong> den negativa belastning som NSDAP utgör.<br />
• Münchenkonferensen (”Peace in our time”?). Tjeckoslovakien offras <strong>av</strong> västmakterna.<br />
Även Polen får en bit.<br />
• Anschluss. Hitler införlivar Österrike i Riket<br />
• Tysklands aggressionspolitik blir allt mer öppen<br />
1 jan – CG blir envoyé i Oslo, efter företrädaren Höjers död. Säljer villan i Djursholm och<br />
flyttar in i legationshuset på Incognitogade, som pappa Ernst ordnat. Troligen inställd på att<br />
stanna till pension.<br />
Feb – Hitler övertar ledningen över krigsmakten<br />
Mar – Socialistinternationalen likställer kollektiv säkerhet med ett antifascistiskt block. Sista<br />
gången Sverige stöder en sådan manifestation.<br />
Maj – CG:s dotter Lillan gifter sig.<br />
27 maj – Lillan föder sonen Poul<br />
Maj – Regeringen deklarerar att Sverige i händelse <strong>av</strong> krig kommer att ställa sig neutralt<br />
9 aug – Grafström får besök <strong>av</strong> två svenska militärer i Warszawa, major Tarras-Wahlberg och<br />
kapten Bennedich, bägge tillhörande generalstaben. De uttrycker ”en stor beundran för<br />
Tyskland” som ”utan kritik utsträcks till att gälla även den nuvarande regimen”. (Grafström<br />
11)<br />
25 sep – Grafström skriver i dagboken att ”Tjeckoslovakien... står inför sin ödestimma”.<br />
30 sep – Avtal Tyskland-Storbritannien-Frankrike om att Sudettyskland ska utrymmas,<br />
fullbordas före 10 oktober. Neville Chamberlain talar om ”peace in our time”, ”My good<br />
friends, for the second time in our history, a British Prime Minister has returned from<br />
Germany bringing peace with honour. I believe it is peace for our time. Go home and get a<br />
nice quiet sleep.”.<br />
Okt – Hemlig rundskrivelse där journalister uppmanades visa moderation vid bedömningar <strong>av</strong><br />
händelser och personer på kontinenten<br />
Okt – J-stämpeln införs. På svensk-schweizisk begäran stämplas alla judiska tyskars pass med<br />
ett J. Svensk passpolis har sedan att <strong>av</strong>visa samtliga inresande med J-pass.<br />
Nov – Gösta Bagge skriver artikeln ”Sveriges uppgift i österled”, vi ska bevara Finland åt<br />
västerlandet och vara en väktare mot Sovjet<br />
9-10 nov – Kristallnatten, på order <strong>av</strong> Goebbels. Judiska affärer och synagogor förstörs i hela<br />
Tyskland. 36 människor dödas och 20.000 judar grips och skickas till koncentrationsläger.<br />
1939<br />
• CG titulerar sig ”Envoyé, författare” i årets upplaga <strong>av</strong> ”Vem är det?”<br />
• Göring vill donera ett ambulansplan till Sverige, till minne <strong>av</strong> hans svenska fru Carin<br />
von Kantzow (född Fock). Sverige <strong>av</strong>böjer.<br />
Jan 1939<br />
13 – Sandlers Ålandsplan överlämnas till Riksdagen vid hemlig session<br />
Mar 1939<br />
• Spanska inbördeskriget över, fascisterna segrade<br />
• Tjeckoslovakiens statspresident Emil Hácha tvingas be Hitler om ”beskydd” i Berlin<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Tysk inmarsch i Tjeckoslovakien (stora fynd <strong>av</strong> pansarmateriel? hade<br />
inte tjeckerna lika stor eller större krigsmakt än UK?). Tjeckoslovakien blir ”protektoratet<br />
Böhmen-Mähren” med Hácha som president.<br />
31 – Garantin till Polen, UK och Frankrike?<br />
Apr 1939
• Svensk politisk cirkulärrapport betecknar de folkrättsliga reglerna ”som förfallna”.<br />
Dogmatisk neutralitetspolitik är inte att rekommendera vid en kommande konflikt.<br />
”Eftergiftspolitiken” grundläggs.<br />
• Tyskland erbjuder de nordiska länderna en icke-angreppspakt, vilket <strong>av</strong>visas <strong>av</strong><br />
Sverige<br />
Maj 1939<br />
9 – Sandlers Ålandsplan blir regeringsproposition<br />
11 – Kollontaj säger att Sovjet önskar uppskov med Ålandsplanen<br />
21 – Sovjet lägger ”diplomatiskt inlindat” veto mot Ålandsplanen<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – PAH drar tillbaka propositionen<br />
Sommaren 1939<br />
• Västmakternas politik gentemot Sovjet stöter bort landet (DNU 167)<br />
Andra halvåret 1939<br />
• PAH är osäker och full <strong>av</strong> tvivel på sin egen förmåga att leda Sverige genom krisen<br />
Juli 1939<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Finland vinner finnkampen på Stockholms stadium, 112-102<br />
Aug 1939<br />
22 – Tyskland och Sovjetunionen offentliggör ”med kläm” (Westman) Molotov-<br />
Ribbentroppakten (non-aggressionspakt)<br />
23 – Hitler och Stalin undertecknar Molotov-Ribbentroppakten. Finland hamnar inom den<br />
sovjetiska intressesfären.<br />
23 – PAH åter <strong>från</strong> semester. Regeringen förutser världskrig uti<strong>från</strong> Molotov-<br />
Ribbentroppakten.<br />
24 – Samtliga semesterfirande statsråd kallas tillbaka till jobbet<br />
26 – Kungen kommer till Stockholm, efter att ha gnällt om att han ville stanna kvar på<br />
semestern på Solliden. Nöjd med Molotov-Ribbentroppakten.<br />
26 – Regeringen beslutar om generellt exportförbud, all import och export baseras på licenser<br />
28 – Sverige vägrar genomresa för ”ett stort antal” polska och tyska judar, som har giltiga<br />
uppehållsvisa för England, Holland, Belgien och andra länder. Anledningen uppges vara att<br />
Sverige ”redan ha alldeles för många judar” (Grafström 73)<br />
Hösten 1939<br />
• Sandler skriver att ”vid en ny konflikt respekten för internationella regler väntas bliva<br />
minimal eller obefintlig” i principiell deklaration om neutralitetens innebörd<br />
• PAH säger att han i Finlandsfrågan står närmast Wigforss (dvs passivist)<br />
• KG Westman börjar dra in tidningar<br />
• Hitler säger till Sven Hedin att han i de nordiska länderna endast mött ”o<strong>tack</strong>samhet<br />
och antipati”<br />
• Tyskland börjar planera angreppen på Norge och Danmark<br />
• Engelska säkerhetstjänsten får reda på att Tyskland utfört massmord på polacker,<br />
zigenare och judar. Uppgifterna hålls hemliga, regeringen är rädd att folket ska tro att<br />
kriget förs för judarnas skull.<br />
Sep 1939<br />
• Radiotjänst blir integrerad del <strong>av</strong> statens propaganda- och upplysningsverksamhet<br />
(DNU 248)
1 – Tyskland anfaller Polen, Sverige förklarar sig neutralt i kriget Polen-Tyskland. CG och<br />
Sandler är på utrikesministermöte i Oslo.<br />
1 – PAH säger att ”vår beredskap är god” i ett delvis förfalskat radiotal (PA 379), uppmanar<br />
opinionen till återhållsamhet och självtukt. Sverige har då 150 flygdugliga stridflygplan,<br />
Tyskland har <strong>av</strong>delat 2.000 för det polska fälttåget. (PA 361)<br />
1 kl 11 – Beredning i regeringen. Riksdagen inkallas, försvarsberedskapen förstärks,<br />
kontrollåtgärder <strong>av</strong> utlänningar införs, motorfordonskörning ”utan nödvändighet” förbjuds för<br />
att spara bensin.<br />
1 kl 14 – Konselj. Kungen tror att risken för att Sverige dras med i kriget är större än under<br />
1:a världskriget. Efteråt fortsatt beredning.<br />
2 – Beredning. Förberedelser för varuförsörjning och distribution. Rapport <strong>från</strong> Richert om<br />
tyska förhandlingsförsök gentemot UK. Optimism om undvikande <strong>av</strong> krig, PAH vill kolla om<br />
kallelsen <strong>av</strong> riksdagen kan hejdas.<br />
3 – UK och Frankrike förklarar krig mot Tyskland<br />
3 kl 16.30 – Konselj, den nya neutralitetsförklaringen utfärdas. KG Westman beslutar skriva<br />
proposition om spionerilagen, Sköld föredrar rustningsåtgärder.<br />
4 – UK och Frankrike förklarar att målet med kriget är att störta det nazistiska styret, liksom<br />
målet med det första världskriget var att störta kejsaren. ”Tydligen äro tyskarna besvärliga,<br />
när det gäller att lära dem det rätta styrelsesättet” (Westman)<br />
5 – Regeringen noterar UK:s och Frankrikes inaktivitet, de ”vänta på något” (Westman)<br />
6 – Tyskarna tränger snabbt fram i Polen. Warszawas fall är nära förestående, enligt Sveriges<br />
militärattaché i staden.<br />
8 – Svenska diplomatiska personalen i Warszawa beväpnas med revolvrar (Grafström 86)<br />
9 – Riksdagen öppnar, PAH och Sandler har skrivit kungens trontal som framförs ”med en<br />
gammal mans klanglösa röst” (Westman). Ärkebiskopen säger att segern i kriget Polen-<br />
Tyskland kommer att gå till den som Gud anser föra en rättvis sak. Westman anmärker att<br />
Gud i så fall är tysklandsvän.<br />
11 – Oro i Bondeförbundets riksdagsgrupp om koalitionsregeringens effekter för partiet<br />
11 – Tyskt bombplan skjuts ner alldeles ovanför svenska ambassaden i Warszawa, med en<br />
fascinerad svensk ambassadpersonal som åskådare. Flygplanet störtar ”som en enda<br />
jättefackla” (Grafström)<br />
15 – Sovjet börjar ockupera östra Polen<br />
21 – Svenskarna i Warszawa inkl diplomaterna evakueras (Grafström)<br />
21 – PAH ifrågasätter om inte hjälpen till Finland fått sådan omfattning att Sverige är att<br />
anse som aktivt deltagande (fel datum? senare?)<br />
27 – Estland påtvingas ”biståndspakt” med Sovjet och sovjetiska baser på Ösel och i<br />
hamnstaden Baltiski<br />
28 – Thörnell begär att svenska trupper ska överföras till Åland<br />
29 – Ny överenskommelse Tyskland-Sovjet, Sovjet tillåts återta det som en gång var en del<br />
<strong>av</strong> Tsarväldet, tex Baltikum och Finland<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Kr<strong>av</strong> på samlingsregering, Bagge och Rasjön är med förutsatt att PAH<br />
<strong>av</strong>går, dvs förutsättningar saknas<br />
Okt 1939<br />
• PAH hotar med censur om pressen inte disciplineras<br />
Början <strong>av</strong> månaden – PAH säger nej till fler inkallelser i Norrland och på Gotland<br />
3 – Sandler föreslår att Finland ska få besätta Åland, underförstått även att Sverige ska<br />
garantera Finlands säkerhet, regeringskolleger stegrar sig (främst Wigforss) (PA 382). Sköld<br />
liknar Sverige vid en hare som gömmer sig i en buske i förhoppning om att vargen<br />
(Sovjetunionen) är mätt när han når busken. Vargen ska då alltså redan ha ätit upp den andra<br />
haren, dvs Finland.
4 – Finlands utrikesminister Erkko tar upp Ålandsfrågan med Sveriges minister i Helsingfors.<br />
Vill veta om Sverige ska sända trupper eller om vi åtminstone kan tillåta finsk trupp på öarna.<br />
5 – Regeringen diskuterar Åland. Westman anser det farligt att försvara öarna, Sköld<br />
framhåller att ett försvar <strong>av</strong> Åland är ett försvar <strong>av</strong> Sverige, Engberg vill ha fler makter som<br />
garanterar Ålands skydd, Sandler svarar att bara Sverige vill.<br />
6 – Erkko kallas till Moskva för ”vissa konkreta politiska frågor”. Sandler meddelar att Finland<br />
inte ska räkna med svenskt militärt stöd. Våg <strong>av</strong> sympati för Finland i Sverige.<br />
9 – Sandler föredrar frågorna angående mineringar <strong>av</strong> vattnen kring Åland.Tre mineringar<br />
aktuella: Södra (utanför Söderarm), norra (södra Kvarken) och en minering <strong>av</strong> de viktigaste<br />
inloppen till Åland. Sandler föreslår att enbart den senaste verkställs, finnarna skulle få minor<br />
och tillgång till svenska minläggaren Claes Fleming. Wigforss protesterar. PAH säger att<br />
finnarna kan få minor men inte tillgång till fartyg. Westman tycker att Claes Fleming kan lägga<br />
minorna nattetid.<br />
12 – Erkko skickar ministern i Stockholm (Paasikivi) till Moskva, Sovjet begär marinbas på<br />
Hangö och framflyttning <strong>av</strong> gränsen vid Karelska näset.<br />
12 – Wigforss och Pehrsson-Bramstorp hotar <strong>av</strong>gå om svenska skepp lägger minor.<br />
12 – Sverige är en ”fet och ganska belåten gris, färdig att slaktas <strong>av</strong> första bästa slaktare”<br />
(Grafström)<br />
14 – Folkhushållningsdepartementet inrättas. Herman Eriksson (s) slutar som konsultativt<br />
statsråd och blir folkhushållningsminister. Han efterträds <strong>av</strong> ”den prydlige” (Westman) Gunnar<br />
Hägglöf.<br />
15 – Sovjetiska örlogsskepp går västerut i Finska viken, Sverige oroas för Åland. Sandler vill<br />
minera genast. PAH, Wigforss, Westman och Pehrsson-Bramstorp säger nej. Wigforss ger<br />
uttryck för misstro mot Sandler.<br />
15 kvällen – Sandler går på Operakällaren tillsammans med Quensel, Engberg och Sköld. Han<br />
är upprörd över att regeringen är så rädd för krig. Quensel tar hem Sandler till sig och söker<br />
muntra upp honom med grogg.<br />
16 – Westman anmärker i dagboken hur tydligt det är att UK på inga villkor vill komma i krig<br />
med Sovjet. UK skulle <strong>av</strong>böja en allians Finland-Sverige gentemot Sovjet, trots att UK<br />
egentligen borde vara i krig med Sovjet såsom Polens förbundne.<br />
18 – Nordiskt statschefsmöte i Stockholm. Bakom de finlandsvänliga massorna ger PAH Erkko<br />
beskedet att Sverige inte sänder trupper till Åland. Lovar dock minera norra farvatten utanför<br />
öarna.<br />
19 – PAH träffar Erkko, som får veta att regeringen är splittrad ang stöd till Finland. Erkko är<br />
förstående, han hade räknat med beskedet. Sköld utlovar den norra mineringen samt föreslår<br />
att Finland ska få två 120mm fasta kustartilleripjäser.<br />
20 – Wigforss rasar mot löftet om minering, när Sandler hävdar att det är ett<br />
misstroendevotum mot honom som utrikesminister svarar Wigge ”Rätt uppfattat!”<br />
21 – SvD skriver ang statschefsmötet att ”Nordens fasta hållning kan ej längre dras i<br />
tvivelsmål”. Hägglöf tycker inte att det är tidningens fel att de skriver lögner, de har blivit<br />
lurade.<br />
21 – Sköld förordar norra mineringen och kanoner i regeringen. Wigforss protesterar, hotar<br />
att <strong>av</strong>gå. PAH anser att mineringen är en del <strong>av</strong> Sveriges försvar. Sandler bitter. Wigforss<br />
förbannad, vill <strong>av</strong>gå för att få fria händer att varna svensk folket. PAH upprörd. Westman<br />
ringer Pehrsson-Bramstorp, som inte varit med på mötet. Denne anser att en regeringskris är<br />
orimlig, eftersom den försvårar Finlands förhandlingsläge i Moskva. Stöder minering.<br />
22 (söndag) kl 11 – PAH försöker försona. Löften om norra mineringen (<strong>från</strong> Sköld och<br />
Sandler) har skett med hans tillstånd. Kritiserar Wigforss för att riskera spräcka regeringen<br />
och Socialdemokraterna. Sköld säger att skillnaderna beror på ”temperament” och inte på<br />
sakfrågan. Wigforss blek men vidhåller sin ståndpunkt. ”Det vore bäst, att de djärva finge<br />
övertaga ans<strong>vare</strong>t för sin politik ensamma”. Sköld och Sandler erbjuder sig att <strong>av</strong>gå, ”Det är<br />
inte så gott för mig att vara kabinettssekreterare åt tolv utrikesministrar”. PAH säger att om
det är temperamentet som det kommer an på, så är han närmast Wigge. På väg till<br />
operakällaren försöker Westman tala med Wigge, ”men han befann sig i en affekt”.<br />
24 – Wigge har lugnat ner sig och hotar inte längre att <strong>av</strong>gå<br />
27 – Konselj. När kungen gått visar PAH ett brev <strong>från</strong> utrikesminister Tanner, som skriver att<br />
Sovjet kan få öarna i finska viken, Karelen, osv. Men Hangö går inte (Sovjet vill hyra<br />
Hangöudd på 30 år). För viktigt strategiskt. PAH säger att Sveriges inställning inte kan<br />
ändras. Westman säger att man inte ska ge något råd åt Finland, ”lika litet som man ger ett<br />
råd åt en person, om han bör begå självmord eller leva som sl<strong>av</strong>”.<br />
27 kl 15.30 – PAH visar svar till Tanner, där han säger nej till hjälp pga att Sverige haft fred<br />
sedan 1814. Westman äcklas, tycker att s<strong>vare</strong>t borde vara sanningen – att Sverige saknar<br />
militära resurser.<br />
28 – PAH fyller 54 år<br />
28 – PAH har ett öppenhjärtigt samtal med Hägglöf, undrar hur han trivs i regeringen.<br />
Hägglöf säger att oenigheten om Finland varit en chock för honom. Och att Sandler uttrycker<br />
sig onödigt svårt, menar att utrikespolitik i grund och botten ganska enkelt. PAH säger att<br />
han aldrig förstått sig på varken Sandler eller Wigge.<br />
31 – Molotov offentliggör kr<strong>av</strong>en på Finland, regeringen beslutar skicka krigsmateriel till<br />
Finland men frågan om mineringen hänger i luften<br />
Nov 1939<br />
• KG Westman åtalar Ture Nerman pga ledaren ”Hitlers helvetesmaskin” i Trots Allt!,<br />
döms i jan 1940 till tre månaders fängelse (DNU 240) Frias dock i tre liknande mål<br />
(PA 461)<br />
• Uthmann beskriver Sverige som det mest tysknegativa landet i Skandin<strong>av</strong>ien<br />
• Ryska armén beskrivs som ”mycket dålig”, baltiska dignitärer sägs ångra sina<br />
eftergifter (Grafström)<br />
8 – Uppgifter om tyska ”blodbad” på polska civila, framför allt i Warszawa (Grafström 160)<br />
9 – Marcus Wallenberg junior skriver till Churchill att brittiska flottan ska stoppa utförseln <strong>av</strong><br />
järnmalm (varför?) (PA 430)<br />
15 – Grafström (åter i Warszawa) bevittnar misshandel och trakassering <strong>av</strong> polska judar<br />
(Grafström 170)<br />
20 – Optimism i Finland om förhandlingslösning, folk som flytt åker tillbaka till Helsingfors<br />
(Hägglöf)<br />
22 – CG skriver brev (till Blix) där han hoppas och tror att Tyskland ska förlora kriget (SDP?)<br />
24 – Grafström vittnar om fler grova övergrepp på judar i Polen<br />
28 – Sovjet säger upp icke-angrepps<strong>av</strong>talet med Finland. Molotov meddelar att Sovjet känner<br />
sig hotat <strong>av</strong> Finland (Grafström).<br />
30 – Sovjetunionen angriper Finland (bombar Helsingfors på morgonen), som bildar<br />
samlingsregering under Risto Ryti. Stalin tillsätter marionettregering i badorten Terijoki, under<br />
Otto Ville Kuusinen, finsk kommunist och sekreterare i Komintern.<br />
30 – Sandler vill skicka trupp till Åland, Wigge svarar att den frågan redan är <strong>av</strong>gjord. PAH<br />
håller med. Sköld vill verkställa mineringarna. Wigge protesterar. PAH söker fördröja, säger<br />
att frågan ”ej borde upptagas ensam utan i ett större sammanhang”. Sköld talar om att<br />
kokande Finlandsopinion kan tvinga Sverige att införa diktatur. (Även aktuellt med beställning<br />
<strong>av</strong> de italienska jagarna)<br />
30 – PAH förstår att koalitionsregeringens dagar är räknade, ringer Bagge. De är överens om<br />
utgångspunkten, Sverige ska inte intervenera i Finland (PA 391). Att regeringsbildningen tar<br />
ca två veckor beror främst på Högerns vacklande hållning. Bagge får råg i ryggen <strong>av</strong> den<br />
starka Finlandsopinionen.<br />
Dec 1939
• Regeringskommitté föreslår transportförbud, som snabbt går igenom. Tidningar och<br />
tidskrifter som tidigare konfiskerats ska kunna förbjudas att fraktas på statliga<br />
kommunikationsmedel.<br />
• Torgny Segerstedt sparkas <strong>från</strong> Statens kulturråd, på förslag <strong>av</strong> svenska<br />
beskickningen i Berlin (Richert?) (Grafström 208)<br />
• Utredning föreslår censur (förhandsgranskning) <strong>av</strong> tidningar och tidskrifter<br />
• Militären börjar placera kommunistiska (och i en del fall socialdemokratiska)<br />
värnpliktiga i arbetsläger<br />
• Thörnell ny ÖB (befattningen som överbefälha<strong>vare</strong> inrättas 1936 för att endast<br />
besättas i krig men tillsätts trots detta 1939, med Olof Thörnell)<br />
Början <strong>av</strong> månaden – PAH häftigt at<strong>tack</strong>erad i opinion och press. Nothin och i viss mån<br />
Sandler lyfts fram som ev nya statsministrar.<br />
Början <strong>av</strong> månaden – Richert i Sverige, klagar på svenska pressen som skriver kritiskt om<br />
Tyskland<br />
1 – Sandler vill ej vara med om ett neutralt Sverige i vinterkriget, regeringen ”ganska trasig”<br />
(Westman). Neutralitetsförklaring <strong>av</strong>ges aldrig, Sverige ”icke krigförande”.<br />
2 – Finland minerar kring Åland.<br />
2 – Sverige säger nej till finsk begäran om svensk trupp till Åland<br />
2 – Sandler begär <strong>av</strong>sked som utrikesminister, även Sköld begär <strong>av</strong>sked<br />
3 – Häftigt angrepp på Sandler i tysk press (tidningen Börsenzeitung), anklagas för att ha<br />
drivit Finland in i olyckan (Grafström 198)<br />
4 – Utrikesministerposten är den enda helt öppna frågan i samlingsregeringen. Westman vill<br />
ha den men kommer inte att få den (Hägglöf).<br />
5 – CG fyller 53 år<br />
5 – Regeringen beslutar genomföra mineringarna (enl 30 nov), varför Sköld tar tillbaka sin<br />
<strong>av</strong>skedsansökan. Wigge tyst under ett helt regeringsmöte för första och sista gången.<br />
5 – Sandler nämner för CG att han önskar denne som efterträdare<br />
5 – PAH presenterar planerna på samlingsregering för topparna inom (s)<br />
5 – Sköld säger till s-riksdagsgruppens förtroenderåd att ”vi måste ha en sträng censur <strong>av</strong><br />
pressen”<br />
6 – Finlands självständighetsdag<br />
6 – PAH njuter <strong>av</strong> att få bestämma själv om samlingsregeringens sammansättning (Hägglöf)<br />
7 – Richert berättar för Grafström att tyska soldater är bittra på att Sovjet tillåts anfalla<br />
Finland (Grafström 201)<br />
8 – Pehrsson-Bramstorp motsätter sig Undén som ny utrikesminister, för lik Sandler<br />
8 – Bagge obstruerar, vill ha bort Möller ur regeringen. Som skäl anger han Möllers töntiga<br />
namn. (Westman) (ROK 46)<br />
8 – Boheman misstror Richert, anser honom ”alltför rädd”. Westman och Richert (!) på tal<br />
som ny utrikesminister. (Grafström 202)<br />
9 – Amiral de Champs talar med kungen om regeringsfrågan<br />
10 – Bagge drar ut på tiden, säger ständigt att han vill ”sova på saken”. Vill ha<br />
representanter för organisationer och arbetsmarknad, och ingen ”halvsulad Per Albinregering”.<br />
10 – PAH får besök hemma <strong>av</strong> överståthållare Nothin, som <strong>av</strong> kungen blivit tillfrågad att bli<br />
statsminister i en ”verklig samlingsregering” om PAH skulle misslyckas. PAH hade några dagar<br />
tidigare blivit tillfrågad om han ville ingå i en Nothinregering och svarat nej.<br />
11 – PAH talar med Hägglöf ang utrikesministerposten. Vill inte ha politiker. Hägglöf föreslår<br />
Boheman och Hamilton, PAH ringer Hamilton, som <strong>tack</strong>ar nej. Suckar och erinrar sig att<br />
Sandler talat om CG i Oslo. Ringer CG (ca kl 19, CG äter middag), som accepterar omedelbart<br />
(ROK 47) (SDP 76). Varför inte Hägglöf? Sandlers rekommendation kan ha varit viktig. Väntar<br />
sig PAH att H ska anmäla sig frivilligt? Eller är hela historien en lögn?<br />
11 – Wigforss osäker på om han får sitta kvar i regeringen
12 – Hamilton nämns fortfarande som möjlig ny utrikesminister i pressen<br />
12 – CG ringer hem, berättar att han blir utrikesminister. CG flyttar till Stockholm, Ingrid kvar<br />
i Kristiania för att ordna det praktiska.<br />
12 – CG äter lunch i Stockholm med sin dotter Lena. Berättar att han haft mardröm om att<br />
han blev utsedd till utrikesminister. ”Och när jag vaknade så var det sant”. På frågan om<br />
varför han sa ja svarar han ”Jag känner min plikt”.<br />
12 – Den blivande samlingsregeringen samlas för första gången, godkänner Svenska<br />
Frivilligkåren till Finland, högst 5.000 man (var<strong>av</strong> max 200 fast anställda). 4.000 uniformer<br />
och vapen ska ingå. Frågan om flyg får dock anstå.<br />
12 – PAH:s svärson och handsekreterare Jon Olof Söderblom anmäler sig till Svenska<br />
Frivilligkåren till Finland.<br />
12 – Kommunisterna förklaras i blockad i Stockholms stadsfullmäktige (?)<br />
13 – Slaget vid La Plata utanför Argentinas kust, efter vilket fickslagskeppet Graaf Spee<br />
sprängs (på Montevideos redd) <strong>av</strong> sin egen besättning<br />
13 – Samlingsregeringen bildas. Det som fick Högern att gå med var beslutet att Frivilligkåren<br />
ska utrustas ur Kronans förråd samt en handlingsfrihet till Högern ang Finlandspolitiken.<br />
13 – CG utrikesminister i samlingsregeringen. Hans första åtgärd är att ordna transporter <strong>av</strong><br />
livsmedel <strong>från</strong> Argentina till Sverige (Ingrid). Åtgärden bär spår <strong>av</strong> hans arbete med livsmedel<br />
under första världskriget och hans tid som minister i Buenos Aires.<br />
13 – De <strong>av</strong>gående statsråden <strong>av</strong><strong>tack</strong>as i konselj. De tar en taxi med Sandler till<br />
utrikesministerhotellet, där denne bjuder på lite kaffe. Någon spelar Sankta Lucia på<br />
grammofon, ”vilket bidrog till att göra stämningen ännu mer luguber” (Hägglöf). Arthur<br />
Engberg och Hägglöf tar adjö, promenerar mot Gustaf Adolfs torg. ”Vi talade om<br />
Voltaireupplagor.”<br />
13 kvällen – PAH talar till nationen i radio, enastående hyllning till Sandler så att bytet till CG<br />
inte ska ses som eftergift mot Tysklands missnöje med Sandler. Fö ett storpappans tal till<br />
sina lydiga barn (PA 395). PA hittar sin roll efter ett halvår <strong>av</strong> osäkerhet.<br />
14 – SvD skriver att CG ”egentligen är att betrakta som en statssekreterare för<br />
utrikesärenden eller en förste kabinettssekreterare”. Oförskämt, enl Westman, som<br />
misstänker komplott <strong>av</strong> en sur Nothin.<br />
14 – Sköld tar upp frågan om flyg till Finland, 12 lätta bombplan och 12 spaningsplan. PAH<br />
ska fortsätta utreda ärendet.<br />
15 – Beslutas att Finland ska få flyg, enl 14 dec<br />
15 – LO beordrar att rensa ut alla kommunister, Zäta Höglund kallar dem ”nazibolsjeviker” i<br />
Social-Demokraten<br />
21 – De första i Svenska Frivilligkåren lämnar Stockholm<br />
24 – Kollontaj skriver om CG i sin dagbok, ”Den där <strong>Günther</strong> är en ryggradslös drönare, en<br />
pultron”<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden (efter 28) – Karl Gerhard uppsöker Kollontaj, ”Idag kommer jag som<br />
ambassadör och inte som salongsbolsjevik” vilket Kollontaj finner ”micket intressant”. Till te,<br />
k<strong>av</strong>iar och vodka inbjuds Kollontaj att träffa Möller (som hon träffat tidigare) 3 jan 1940.<br />
31 – Christian <strong>Günther</strong> håller tal i radio (TIETT 7)<br />
1940<br />
• CG säger att det i Sverige inte finns någonting som inger honom större farhågor inför<br />
framtiden ”än den svenska pressens inställning till och sätt att framställa den<br />
omvandlingsprocess som nu pågår i Europa”. (SBL 647)<br />
• Efter ockupationerna <strong>av</strong> Danmark/Norge sker 70 procent <strong>av</strong> Sveriges handelsutbyte<br />
med Tyskland (fram till 1944) Vi importerar kol, handelsjärn, kemikalier,<br />
gödningsmedel, maskiner, mm. Vi exporterar trä, cellulosa, papper, kullager och stål.<br />
• Informationsstyrelsen (och dess självständiga sektion Folkberedskapen) skapas (”grå<br />
lappar” till pressen) (DNU 248)
• Dymling på radiotjänst skriver artikel om att radion tvingats till återhållsamhet om<br />
Norge (DNU 249)<br />
• Ingrid ordförande i Rädda barnens stockholms<strong>av</strong>delning, startar syklubbar<br />
• Bengt gifter sig och inkallas. Korpral vid ingenjörstrupperna vid finska gränsen, bygger<br />
cementbunkrar.<br />
Jan 1940<br />
• Finland har <strong>av</strong>värjt det direkta hotet <strong>från</strong> Sovjet, lugnt vid fronten<br />
• Nerman döms till tre månaders fängelse<br />
• Tyska tidskriften ”Der Norden” skriver att ”De nordiska länderna har icke förstått<br />
det nya Tyskland. De har inte svarat på den tyska appellen om en ödesgemenskap för<br />
Östersjöländerna”<br />
1 – PAH börjar föra dagbok, i en minimal liten Esseltekalender som bara har plats för fem<br />
rader text varje dag.<br />
2 – Finland <strong>av</strong>råder <strong>från</strong> svensk framstöt i Berlin, ang svensk medling Finland-Sovjet<br />
2 – Finland vill ha jagare <strong>av</strong> Sverige, för att hålla Sovjet borta <strong>från</strong> obefästa städer<br />
3 – PAH får reda på plan om att föra förre finske presidenten Pehr Evind Svinhufvud till<br />
Kungen i Stockholm, för att få honom att <strong>av</strong>skeda regeringen och tillsätta en ministär Nothin<br />
3 – Kollontaj träffar Möller hemma hos Karl Gerhard i Saltsjöbaden, diskuterar eventuella<br />
fredsförhandlingar med Finland. Kollontaj anser planen vara utsiktslös.<br />
4 – Möller rapporterar om mötet med Kollontaj till PAH<br />
4 – Censuren <strong>av</strong> utländska presstelegram fungerar dåligt. Eftersom tyskarna telefonerar in<br />
sina telegram missas de <strong>av</strong> svenska säkerhetstjänsten, som bara <strong>av</strong>lyssnar telegrafen, dvs<br />
franska, engelska, ryska och italienska meddelanden. ”Grönköpingaktigt”. (Grafström 207).<br />
6 – 90.000 metallarbetare arbetar frivilligt för Finland, skänker sin dagslön (på trettondagen)<br />
6 – Sovjetisk protestnot mot svenska frivilliga i Finland, CG ringer till PAH och rapporterar<br />
7 – Sköld bemyndigas att fullfölja köpet <strong>av</strong> tre italienska jagare<br />
9 – PAH stoppar Thörnells och Rappes förslag att ta ut svenska frivilliga förbandsvis<br />
10 – PAH varnar för ”frivilligherrarna”<br />
10 – Svenska frivilligkåren skapar flygbas i Kemi, jakt, bomb och transportflyg (F19).<br />
(Condormodellen?)<br />
11 – Riksdagens högtidliga öppnande, hade dock föregåtts <strong>av</strong> urtima riksdag. 8.000 frivilliga<br />
tillåts att åka till Finland.<br />
14 – Sovjet bombar vid Luleå, felorientering pga snöstorm<br />
16 – Radiotjänst nämner frivilligkåren för första gången<br />
17 – CG debuterar i Riksdagen vid remissdebatt<br />
19 kl 12 – CG möter Utrikesnämnden för första gången som utrikesminister, ”debuterade<br />
bra” enl PAH<br />
25 – Molotov vägrar förhandla med regeringen Ryti-Tanner<br />
27 – DN skriver att USA uppmanat sina medborgare att lämna Sverige. Oroande tyska<br />
truppkoncentrationer, enligt Daily Mail i London. Enligt Grafström har utskicket gjorts <strong>av</strong><br />
generalkonsulatet. (Grafström 210) ”Rättades till”, enl PAH.<br />
28 – Tysk protest mot föredrag om utrikespolitik i radio<br />
Månadsslutet – CG övertalar Moskva (via Kollontaj) att återuppta förhandlingarna med Finland<br />
29 – ”Dagens sensation”, skriver PAH. Sovjet låter meddela att man kan förhandla med<br />
Finlands regering, dock inga eftergifter ang kr<strong>av</strong>en. Kollontaj överlämnar telegrammet till CG,<br />
som vidarebefordrar det till Erkko, för att få veta finska regeringens åsikter. CG har via<br />
Kollontaj begärt att Sovjet inte ska bomba Åland, Molotov lovar undvika detta. Händelsen en<br />
vändpunkt, Sverige förstår att kriget gäller gränserna och inte Finlands existens.<br />
30 – Kollontaj träffar PAH och Möller, vill veta om Sverige försöker påverka Finland. Klargör<br />
att Sovjet inte <strong>av</strong>står <strong>från</strong> Hangö. PAH säger att det även är ett svenskt intresse att Hangö<br />
förblir finskt.
Feb 1940<br />
• Ingrid har aldrig sett CG så nedslagen<br />
• Polisen genomför razzior mot 45 kommunistiska partilokaler, tränger in i bostäderna<br />
hos ca 1.000 personer med förtroendeuppdrag<br />
• Joseph Goebbels säger att de neutrala staterna inte ska hotas med vapen, istället ska<br />
det absoluta neutralitetsbegreppet användas som ett terrorinstrument för att<br />
framtvinga underkastelse (DNU 240)<br />
1 – Sovjetisk offensiv vid Karelska näset, varpå förs<strong>vare</strong>t börjar vackla<br />
1 – Finland begär svenskt militärt ingripande, <strong>av</strong>visas<br />
2 – CG tar emot Finlands bas för förhandlingar med Sovjet, <strong>av</strong>trädelser på Karelen men Hangö<br />
kvar<br />
3 – Första stridsgruppen ur Svenska Frivilligkåren sätts in nordost om Rovaniemi, under<br />
generalmajor Ernst Linder<br />
4 – Tanner till Stockholm, inkognito, för att tala med Kollontaj<br />
5 – De allierades högsta krigsråd beslutar sända 150.000 man till Finlands hjälp, via Norge-<br />
Sverige (<strong>av</strong>gång 12 mar)<br />
5 kl 10 – Tanner träffar CG, ”möter med glad uppsyn”<br />
5 kl 11 – Tanner träffar Kollontaj, rum 146 på Grand Hôtel<br />
5 kl 16 – Kollontaj hos CG, försiktigt optimistisk<br />
6 kl 12.30 – Nytt möte Tanner-Kollontaj<br />
9 – Svenska frivilligkåren ökas till 12.000 man<br />
12-20 – Sovjet skärper villkoren för fred<br />
12 – CG håller tal på kvinnornas opinionsmöte mot det totala kriget (TIETT 12)<br />
13 – Sovjetiskt genombrott (vid Summa)<br />
13 – CG och PAH lämnar besked till Tanner, inga condorförband, ingen militär hjälp. Rappe<br />
skvallrar till Bratt på DN som vidarebefordrar till nazistiska Folkets Dagblad, för att dölja<br />
källan Rappe. Se 16 feb.<br />
16 – Altmarkaffären, tyskt förrådsfartyg uppbringas <strong>av</strong> brittiska jagare på norskt vatten.<br />
(Jössingefjord i Sydnorge). Bekräftelse för Hitler att man inte kan lita på Norges neutralitet.<br />
16 – CG redogör i utrikesnämnden för ”konversationer” som förts i januari-februari med<br />
Kollontaj<br />
16 – Det <strong>av</strong>slöjas i nazistiska Socialistiska Partiets tidning ”Folkets Dagblad” att Tanner flera<br />
gånger vädjat om svensk militär hjälp (condorsystemet) men fått <strong>av</strong>slag (PA 430). PAH och<br />
CG bekräftar att man inte tänker hjälpa Finland militärt, vilket väcker opinionsstorm till stöd<br />
för Finland (SDP 79)<br />
17 – Pressen kokar <strong>av</strong> ilska över <strong>av</strong>slöjandet <strong>från</strong> 16 feb. KA Bratt kallar PAH för ”den mest<br />
hatade svensken i Finland” när samfundet Nordens Frihet har möte.<br />
17 – CG sätter ökad press på Kollontaj för att möta upp att Finlands förhandlingsläge<br />
försämrats sedan 16 feb<br />
17-18 – Konferens i konserthuset, 700 finlandsvänner, bla Sandler. ”Hetsande tal”<br />
(Andersson i Rasjön).<br />
18 – CG besöker PAH i hemmet (det är söndag) och berättar att Gustaf vill lägga sig i. Gustaf<br />
har skrivit text (radiotal) som stöder hållningen gentemot Finland. CG trolig författare <strong>av</strong><br />
texten.<br />
19 – PAH till slottet, tveksam över Gustafs tal. Extrakonselj med s-regeringsmedlemmar,<br />
kungen kör över statsråd som gör invändningar, särskilt Sköld. Bryr sig inte heller om<br />
protester <strong>från</strong> Kronprins och arvprins Gustaf Adolf.<br />
19 kvällen – Kungens tal läses upp i radio. Aktivismen med bas i högborgerliga och militära<br />
kretsar förlorar sin kraft. ”I Sverige brast tron på vår kung”, skriver Riksantikvarie Curman.<br />
(PA 437)<br />
20 – Finland berett att <strong>av</strong>träda Hangö (Erkko)
20 – Churchill hånar de neutrala (Sverige) för feghet i brittisk radio<br />
21 – Pajala bombas <strong>av</strong> Sovjetiskt flyg<br />
22 – De sovjetiska styrkorna överger Sallafronten, efter att ha slagits <strong>av</strong> finnarna. Området<br />
övertas <strong>av</strong> svenska frivilligkåren, som håller det kriget ut.<br />
23 – PAH uppvaktar kungen och <strong>tack</strong>ar för diktamen, med anledning <strong>av</strong> att kungen frågat CG<br />
om PAH var mycket missnöjd med vad han gjort.<br />
23 – Östen Undén informerar Riksdagen om regeringens Finlandspolitik, inkl farhågorna för<br />
västmaktsinblandning för att få kontroll över malmen<br />
23 – Erkko överlämnar officiell förfrågan om Sverige kan tillåta allierad trupptransport.<br />
Kungafamiljen oenig, arvprins Gustaf Adolf vill gå med på förfrågan, Gustaf säger nej (PA439)<br />
23 – Beredning diskuterar Erkkos förfrågan<br />
23 – PAH till Göteborg för att tala på Segerstedts politiska klubb, sista gången de möts,<br />
därefter djup ömsesidig <strong>av</strong>sky<br />
24 – Utrikesnämnden diskuterar Erkkos förfrågan<br />
24 – Sverige svarar nej till Erkkos förfrågan<br />
25 – Linder övertar befälet för hela norra Finland, tre bataljoner utöver Svenska Frivilligkåren<br />
26 – Finland tvingas överge sina mellanställningar, Sovjets offensiv fortsätter<br />
26 – PAH tar emot hundratals telegram ”med förtroendeuttalanden”, krisen definitivt över<br />
26 kl 0 – Tanner anländer till Sthlm, samtalar med Erkko<br />
26 kl 10 – Tanner träffar PAH<br />
27 kl 11 – CG kallar till sig Kollontaj, Finland redo att godta Sovjets fredsförslag med vissa<br />
villkor<br />
27 kl 12 – Kollontaj träffar Tanner i privatvåning, hos advokat Mathilda Staël von Holstein på<br />
Valhall<strong>av</strong>ägen 86. Kollontaj mycket upprörd över de nya fredsvillkoren enligt Tanner, ”hon<br />
nästan grät”. Kollontaj beskriver å sin sida Tanner som mycket nervös. Kollontaj säger att<br />
”freden måste köpas med Viborg”. Tanner kan inte ge ett svar omedelbart, eftersom<br />
”demokratierna voro långsammare i vändingarna än diktaturerna”.<br />
27 kl 15 – Tanner kallas till CG, som vill förklara varför Finland inte inbjudits till ett nordiskt<br />
utrikesministermöte i Köpenhamn. ”Han (CG) var en diktare och en finkänslig man” (Tanner)<br />
27 kl 16 – Tanner flyger hem<br />
28 – CG säger att Sverige deltar i en kapplöpning med katastrofen<br />
28 på natten – Erkko säger till CG att Finland går med på Sovjets kr<strong>av</strong>, men att detta inte får<br />
framföras förrän 1 mar, kl 11<br />
29 – Skottår<br />
Mar 1940<br />
• Bohemans makt på UD minskar, CG låter ”den absolut bleke Söderblom” och Undén (!)<br />
bestämma, enligt Grafström (Grafström 218)<br />
Tidigt i månaden – CG hotar Finland med <strong>av</strong>brutna leveranser om Västmaktshjälp tillkallas<br />
1 kl 11 – Erkko överlämnar Finlands svar, överensstämmer inte med beskedet <strong>från</strong> natten.<br />
Finland anhåller om noggrannare uppgifter om de nya gränserna och om besked om<br />
kompensation. Står även att Finland överväger att be västmakterna om hjälp. CG säger att<br />
han inte vill framföra s<strong>vare</strong>t eftersom det kan framstå som ett <strong>av</strong>slag.<br />
1 middagstid – Kollontaj besöker CG, Sovjet anstår tom 3 mar (söndag) med Finlands svar.<br />
CG visar det han fått <strong>från</strong> Erkko, Kollontaj framhåller vikten <strong>av</strong> positiv framställning.<br />
1 kl 13 – Erkko ringer till CG och säger att s<strong>vare</strong>t är att uppfatta som positivt<br />
1 kl 14 – CG träffar Erkko, understryker vikten <strong>av</strong> att Finland accepterar Sovjets förslag<br />
1 kl 18 – Erkko återkommer till CG med skriftlig begäran att Sverige ska skaffa fram förslag<br />
<strong>från</strong> Sovjet som omedelbart kan antas samt att Sverige omedelbart ska ingå militärallians<br />
med Finland (vilket diskuterats mellan Ryti och PAH). CG säger att han inte ”på stående fot”<br />
kan svara på alliansförfrågan.
1 kl 18.30 – CG träffar Kollontaj, framhåller risken för västmaktsintervention samt undrar om<br />
Viborg inte kan strykas. Kollontaj pessimist eftersom hon redan föreslagit detta till Moskva.<br />
1 kvällen – Boheman på middag hos brittiske ministern Victor Mallet, som mottar<br />
chiffertelegram. Innehållet är att det tidigt nästa morgon ska komma ett mycket viktigt<br />
meddelande till svenska regeringen. Boheman säger genast att Sverige inte kan tillåta<br />
genomförsel <strong>av</strong> brittisk trupp.<br />
2 – Rapporteras att de svenska förråden minskat allvarligt pga hjälpen till Finland<br />
2 förmiddagen – Gustaf och kronprinsen mottar Sveriges generalkonsul i Paris som<br />
överlämnar ett handbrev <strong>från</strong> Frankrikes konseljpresident Edouard Daladier. Frankrike vill den<br />
15 mar sända 50.000 man till Finland via Narvik och Sverige. Kronprinsen vill säga ja, Gustaf<br />
säger nej.<br />
2 kl 10 – CG ringer till norske utrikesministern Halvdan Koht och vill veta dennes inställning<br />
inför det kommande telegrammet. Koht vill inget säga på telefon, ska skicka utrikesrådet<br />
Jens Bull till Sthlm<br />
2 kl 13 – CG kallar till sig Kollontaj, framhåller vikten <strong>av</strong> snabbt svar<br />
2 kl 14.30 – CG träffar Mallet, säger att Mallets budskap ”måste betraktas ur synpunkten <strong>av</strong><br />
Storbritanniens ... intresse <strong>av</strong> att förhindra Tyskland råvaruförsörjning” och frågar om<br />
allierade styrkor är att vänta även om Sverige säger nej. Mallet kan inte svara. CG förklarar<br />
att ”genommarsch <strong>av</strong> främmande trupper inte kunde komma ifråga”. Mallet säger att<br />
aktionen planerats till 20 mars. CG säger att det ligger i Sveriges intresse att Tyskland inte<br />
besegras. (Carlgren 116)<br />
2 kl 16.15 – Beredning. Daladier skriver i brev att de allierade ska anfalla Sovjet via Turkiet<br />
samt i norr via de Nordiska länderna. Start 15 mars. UK och Frankrike genomför operationen<br />
även utan svenskt tillstånd, 50.000 man är färdiga att transporteras till Narvik.<br />
2 em – CG samtalar med Erkko, ”en ganska livlig ordväxling uppstod mellan oss, då hr Erkko<br />
ville göra gällande, att de Skandin<strong>av</strong>iska länderna i Köpenhamn enats om att söka förmå<br />
Finland acceptera vilka villkor som helst”. Beslutas <strong>av</strong>vakta CG:s begäran <strong>från</strong> Moskva om<br />
bättre villkor.<br />
2 em – CG tar emot Frankrikes minister, säger att tillstånd till genomtransport ej ges<br />
3 – CG missnöjd med Sveriges radiopropaganda, finner den ”för oneutral”. Har försökt stoppa<br />
den (Grafström 214)<br />
3 – Norrskensflammans hus sprängs i Luleå, fem döda. Organiserat <strong>av</strong> polischefen i Luleå,<br />
Ebbe Hallberg, tillsammans med en journalist, fyra officerare och en värnpliktig. De döms till<br />
påfallande korta fängelsestraff. (PA 428)<br />
3 fm – Jens Bull ger beskedet att Norge inte tillåter genommarsch. Men om de allierade<br />
landstiger är det omöjligt för Norge att gå i krig mot Storbritannien.<br />
3 kl 12.30 – Tanner ringer CG, Finland är berett att godta Sovjets villkor med undantag <strong>av</strong><br />
Viborg och Sord<strong>av</strong>ala<br />
3 kl 13 – Boheman vidarebefordrar Tanners budskap till Kollontaj, som är pessimistisk<br />
3 kl 15.30 – Kollontaj ger Molotovs svar, Viborg kan inte undantas<br />
3 kl 16.30 – Boheman ger definitivt nej till Mallet, som svarar att ”you abandon the Finns to<br />
their fate”<br />
5 – Slutdatum för huruvida Finland ska begära hjälp <strong>av</strong> de allierade<br />
5 kl 9 – Tanner ringer CG, Finlands regering ska fatta beslut ang begäran om hjälp<br />
5 kl 9.30 – Telegram <strong>från</strong> Molotov, som insisterar på Viborg och Sord<strong>av</strong>ala. Villkoren kommer<br />
att bli hårdare om kriget drar ut på tiden. Molotov tror inte att UK och Frankrike tar till våld.<br />
Sovjet medger en eller två dagars frist med s<strong>vare</strong>t, <strong>av</strong> hänsyn till Sverige.<br />
5 kl 10.15 – Erkko får Molotovs besked, Tanner underrättas per telefon<br />
5 kl 11 – Erkko lämnar skriftligt svar. Finland ska ha sagt nej till västmaktshjälp och antagit<br />
Sovjets anbud. Bagge utbrister ”Gud ske lov”, varpå Sköld svarar ”Gläd dig inte för tidigt”. CG<br />
kontaktar Kollontaj, som vidarebefordrar s<strong>vare</strong>t via Assarsson till Molotov.
5 natten – PAH drömmer att Stalin var i Stockholm ”och skulle tala på ett möte och var arg<br />
över att det inte kom något folk”.<br />
6 – Sovjet accepterar inte vapenstillestånd innan förhandlingarna<br />
6 morgonen – Tanner ringer CG och säger att Finlands regering ska fatta beslut om<br />
västmaktshjälp<br />
6 fm – Finland meddelar att en delegation på fem man (bla Ryti) ska till Moskva via Stockholm<br />
7 strax efter midnatt – Ryti till CG i utrikesministerhotellet vid Blasieholmstorg, resten <strong>av</strong><br />
delegationen sover på hotell Plaza<br />
7 kl 8 – Finska delegationen lyfter <strong>från</strong> Bromma<br />
7 kl 16.30 (lokal tid) – Delegationen landar i Moskva, landar med svenska kabinettspass med<br />
falska svenska identiteter (Ryti heter Fredrik Arngren)<br />
9 – Erkko meddelar CG de nya Sovjetiska villkoren, nya kr<strong>av</strong> är bla Sallaområdet och uppfattas<br />
som riktade mot Sverige<br />
9 kvällen – Tanner ringer CG och säger att han känner sig ”på branten <strong>av</strong> förtvivlan”. Är<br />
Sveriges inställning till genommarsch oförändrad? CG svarar ja.<br />
9 kvällen – PAH säger till CG att Sovjets kr<strong>av</strong> kanske gör att Sverige måste ingripa (”påverka<br />
Sveriges hållning”) (PA 440)<br />
9 kl 22 – CG tillkallar Kollontaj, säger att de nya villkoren går utöver vad som tidigare sagts.<br />
En uppgörelse är inte möjlig om inte villkoren mildras.<br />
10 – Bagge yrkar på allmän mobilisering, vilket ska övervägas<br />
11 – Finland begär på nytt tillåtelse till genommarsch, Sverige svarar nej<br />
11 – Finland ger sina ombud tillåtelse att sluta fred, president Kallio säger när han<br />
undertecknar fullmakten ”Må min hand förtvina som är tvungen att skriva under ett sådant<br />
papper”. Efter ett par månader förlamas hans högerarm i ett slaganfall och han dör 1940.<br />
12 – 150.000 allierade trupperna skulle ha <strong>av</strong>gått till Finland, via Norge-Sverige<br />
12 midnatt – Freds<strong>av</strong>talet Finland-Sovjet undertecknas. Tanner säger i radio att<br />
grannländerna inte ansett sig kunna sända hjälptrupper och ”det nekande s<strong>vare</strong>t på vår<br />
vädjan g<strong>av</strong>s dessutom offentligt, varigenom vår militära ställning svårt skadades”. Nejet till<br />
västmakterna ställde ”oövervinnerliga hinder i vägen för västmakternas undsättning”. Till PAH<br />
säger Tanner att Sveriges deklaration 16 feb kostat Finland Viborg. Se även 15 okt 1942!<br />
Mannerheim säger i sin dagorder ”Tyvärr har det storartade löfte om hjälp, som<br />
Västmakterna givit oss, ej kunnat fullföljas, genom att våra grannar <strong>av</strong> omsorg om eget hus<br />
förvägrat deras trupper rätt till genomfart.” (FF 165)<br />
13 – Striderna upphör i Finland, Bengt förflyttas till Värmland.<br />
13 – CG håller anförande i riksdagen (TIETT 20)<br />
13 – 12.000 svenskar har under vinterkriget anmält sig frivilliga (jfr med hela den<br />
internationella frivilligkåren i Spanien, 20.000 man). Svenskarna har skänkt 145 miljoner kr.<br />
21 – Sovjet säger nej till ett finskt-svenskt försvarsförbund (Åström 44)<br />
25 – Kollontaj har sagt till rysk journalist att det inte blir något finsk-svenskt<br />
försvarsförbund, samt att den svenska regeringen ”helst skulle sälja grisar”. Detta<br />
rapporteras till CG <strong>av</strong> Grafström (Grafström 221)<br />
30 – Rykten i Regeringen om att tyskt anfall är att vänta mot Norden. Ändå fortsätter<br />
<strong>av</strong>mobiliseringen efter Vinterkriget.<br />
Apr 1940<br />
• Trots Allt! drabbas <strong>av</strong> transportförbud<br />
• Regeringen beslutar säga nej till Haakons begäran om att slippa bli internerad<br />
(datum?)<br />
• Bagge liknar Sverige vid en igelkott<br />
• Sverige fortfarande negativt till Tyskland, enligt Uthmann<br />
• Den halvjudiske Warszawa-flyktingen Birnbaum <strong>av</strong>slöjas vara tysk spion, använde<br />
osynligt bläck (Grafström 231)
1 – Riksdagens stora Finlandsdebatt, CG gör bra i<strong>från</strong> sig. PAH har bett Undén och Vougt att<br />
leverera lite lagom opposition.<br />
4 – Rykten om västmaktingripanden i Norden och att Tyskland planerar preventiva åtgärder.<br />
PAH noterar att tyskarna även oroar sig för Sovjet. Första tecknet på Barbarossa? CG menar<br />
att inget tyder på farligheter de närmaste dagarna. Bagge åker på semester till Storlien.<br />
4 – ÖB begär mindre mobilisering, <strong>av</strong>slås<br />
5 – Kungen säger i konselj att det ser ut att bli lugnt i utrikespolitiken för en tid – så länge<br />
det varar. ”Klokt förbehåll”, enl Westman.<br />
5 – Rykten om att Tyskland om en vecka ska anfalla Danmark och Holland, för att gå vidare<br />
mot Frankrike via Belgien (enl PAH).<br />
5 kvällen – UK-ministern överlämnar not till CG, i närvaro <strong>av</strong> Frankrikes minister. Anklagar<br />
Sverige för att ha förlorat oberoendet i förhållandet till Tyskland. ”Ovänligt, oförskämt och<br />
sårande” (Westman). CG tar noten med ro. Sköld vill mobilisera de södra regementena, en<br />
motoriserad k<strong>av</strong>alleribrigad samt kustförsvar. Beslutas att officerarna ska kallas in.<br />
7 – Brittiske ministern besöker CG (i hemmet eftersom det är söndag?). Säger att noten<br />
tagits ”alltför tragiskt”.<br />
8 – UK minerar tre ställen längs norska kusten, börjar organisera liten styrka för att besätta<br />
Narvik. Symboliskt norskt motstånd mot mineringarna, norska flottan får order om att göra<br />
motstånd om den inte stöter på övermakt.<br />
8 kl 11 – Beredning. Rapport <strong>från</strong> Richert om tyska truppsammandragningar, ”<strong>av</strong>sedda för<br />
Danmark och Norge”<br />
8 kl 14.15 – Ny beredning. CG och Sköld berättar om tyska trupprörelser mot Danmark och<br />
Norge och om tyska flottstyrkor i Bälten och ”färd norröver mot Norge” (Westman). Sverige<br />
beslutar om ”vissa förberedande mobiliseringsåtgärder”, bla den motoriserade<br />
k<strong>av</strong>alleribrigaden (elitstyrka?). Formella anledningen till mötet är ett svar på UK:s not, en<br />
fråga som hamnade åt sidan.<br />
8 kl 21 – Polska legationen i Köpenhamn begär passvisum till Sverige<br />
8 – CG tillbringar kvällen med norska vänner (professor Stang och advokat Lund) hos bekant,<br />
lyssnar på nyheterna tom kl 2.<br />
9 – Tisdag<br />
9 – Tyskland anfaller Danmark och Norge, uppfattningen om Hitlers oberäknelighet och<br />
absoluta hänsynslöshet stadfästs i regeringen. Norska fartyg blir kvar i Göteborgs hamn,<br />
”kvarstadsbåtarna”. Sverige proklamerar neutralitet, till skillnad <strong>från</strong> under Vinterkriget.<br />
Churchill glad, äntligen lite action!<br />
9 – Ingrids syster Brita är i Lillehamer, ska fly med ren och akja över fjället. Träffar två norska<br />
officerare med bil, som vill till Sverige. Brita ringer CG som ordnar tillstånd, varpå Brita får<br />
skjuts.<br />
9 kl 4 – CG ringer ungdomsvännen (och Ingrids mammas fd man) norsk-danske radikale<br />
satirikern Ragnvald Blix i Köpenhamn och varnar för invasionen. Denne inte hemma. Ingrid<br />
försöker telegrafera. CG ringer inte PAH eller ÖB.<br />
9 kl 4.30 – Wied ringer CG<br />
9 kl 5 – Wied kommer hem till CG för att förebåda ett tyskt memorandum. Meddelar att<br />
Sverige inte ska anfallas.<br />
9 kl 7 – Wied överlämnar memorandum, med främsta kr<strong>av</strong>et att Sverige inte ska mobilisera.<br />
9 kl 8 – Mallet anländer till utrikesministerhotellet. Får vänta på CG, som tar emot Wied, Ingrid<br />
underhåller Mallet. När CG kommer säger Mallet ”now you will help the br<strong>av</strong>e norwegian<br />
army”, varpå CG undrar om Mallet sett till den norska armén. CG tar en promenad.<br />
9 kl 9 – Regeringen samlas hos Kungen i dennes privata våning. Tyska kr<strong>av</strong>en gås igenom.<br />
PAH och CG vill genomföra mobilisering, men stegvis så att den inte märks så tydligt.<br />
Kronprinsen ensam om att vilja säga nej (”rädda sin själ”). Kungen går men stannar i<br />
tapetdörren. Ser sig om efter kronprinsen, som stannat kvar i rummet. ”Höll på med det<br />
tämligen trögkörda företaget att bearbeta Bramstorp för sina krigiska synpunkter”
(Westman). Kungen tar några steg tillbaka in i rummet och säger otåligt till Kronprinsen:<br />
”Kom då!”<br />
9 kl 11.30 – Utrikesnämnd<br />
9 kl 16 – Partimöten<br />
9 kl 20 – Hemligt riksdagssammanträde. CG svarar ämbetsmannamässigt men opolitiskt på en<br />
fråga i förstakammaren, som ”fick det intrycket, att han funderade på en kapitulation inför<br />
Tyskland och en stor del <strong>av</strong> ledamöterna skingrades i misstämning” (Westman).<br />
9 – Harald Åkerberg (s) skriver i Örebro-Kuriren att ”De allierades rättskränkning gent emot<br />
Norge fullbordades... Det tyska motdraget följde omedelbart”.<br />
10 – Danske kungen Christian X återupptar sina dagliga ridturer genom Köpenhamn. Vägrar<br />
besvara den tyska hälsningen och blir därmed den förste danske motståndsmannen.<br />
10 – Olof Lagercrantz buas ut vid möte med Nordens Frihet då han föreslår värvning <strong>av</strong><br />
frivilliga till Norge. Riksantikvarie Curman ber om ursäkt för det skamliga förslaget.<br />
10 – Richert skriver att ”bleka döden hota oss” i dokumentet ”Synpunkter på Sv:s läge efter<br />
No:s och Da:s intagande”. Dokumentet ges till Grafström <strong>av</strong> militärattachén Forshäll, som<br />
sammanblandar honom med Boheman. (Grafström 223)<br />
10 – Grafström skriver i dagboken att Sverige har ”gott om Hachas” som skulle göra som<br />
danskarna om landet anfölls (Grafström 222)<br />
11 – Allmän mobilisering i hemlighet<br />
11 – ÖB föredrar det militära läget i Sverige, pessimistisk<br />
11 – CG frågar PAH om frivilliga till Norge, denne emot eftersom soldaterna ”behövs hemma”.<br />
11 – Tyskland stoppar inplanerat radioföredrag med norske stortingspresidenten Hambro<br />
12 – CG säger till Mallet att Sverige vill att de allierade tar Narvik, ”it was essential that the<br />
Allied troops should capture and hold Narvik”. Vill ha andningshål västerut för handeln.<br />
12 – PAH får frågan om ev insamling till Norge, <strong>av</strong>styrker.<br />
12 – Grafström, Hallenborg och Thorsing hos Söderblom, kräver tydliggörande att Sverige<br />
ämnar försvara sig, ”ty detta vet inte svenska folket med säkerhet”. Söderblom oförstående.<br />
Grafström menar att Söderblom ”med sin intellektuella negativism utövar ett visst<br />
förlamande inflytande på vår chef”, dvs CG? (Grafström 225)<br />
12 kl 10.30 – CG rapporterar (på kungens uppmaning) att kung Haakon, norske kronprinsen<br />
och utrikesminister Koht bett om att få fly till Sverige, utan att bli internerade. CG vill svara<br />
nej. Kungen stöder honom. Möller förbannad. Beslutas att skicka bensin till Haakon, via<br />
Dalarna.<br />
12 kvällen – PAH håller tal om att Sverige ska hålla ”strikt neutralitet” i konflikten Norge-<br />
Tyskland, men även att Sverige ”med vapen i hand möta varje angripare”. Grafström nöjd.<br />
(Grafström 225)<br />
12 kvällen – Informationsstyrelsens Tunberg erkänner att ”vi ha nog varit för godtrogna”<br />
gällande Tyskland (Grafström 226)<br />
13 – PAH diskuterar med kungen om regeringen ska stanna i Stockholm.<br />
13 – Richert rekommenderar beredskap ”intill allmän mobilisering” (Grafström 228)<br />
13 – Grafström skriver kommuniké på främmande språk om att Sverige kommer ”försvara<br />
sina medborgares frihet”, baserat på PAH:s tal kvällen innan. CG stoppar den, ”det var<br />
alldeles för offensivt”. Thorsing tror att CG är engelskfientlig. (Grafström 227)<br />
13 – Enligt Grafström förekommer ”upprensningar bland hemmaquisslingar” (sic),<br />
arresteringar bland svenska nazister. (Grafström 228)<br />
14 – Många på UD evakuerar fruar och barn <strong>från</strong> Stockholm<br />
14 – CG tillkallar bla Hägglöf, Tamm och Görings vän Dahlerus, ang att Göring vill träffa<br />
”förtroendemän för svenska regeringen”. Tamm delegationens ordförande. Syftet att resa för<br />
Sverige är att ge Göring argument för att lugna Hitler. Göring har utsetts till<br />
”Schwedenreferent”, dvs ansvarig förbindelserna Tyskland-Sverige. Intern rädsla för att det<br />
är en Hácha-resa.<br />
15 – UK landstiger i Norge, ”på flera ställen” (PAH)
15 – 7.000 norska soldater har flytt till Sverige, interneras.<br />
15 – Haakon har varit i Sverige (norra Dalarna) några timmar, och sedan återvänt till Norge.<br />
Landshövdingen i Kopparbergs län Bernhard Eriksson orolig, vill veta hur han ska bete sig om<br />
upprepas.<br />
15 kl 14 – Beredning. CG yrkar på att Haakon ska varnas, ”om han för längre tid oftare tog<br />
sin tillflykt på svenska sidan”. Folkrättsligt omöjligt för flyende kung att gå fram och tillbaka<br />
över gränsen. Möller säger emot. Anmärks att kungen burit generalsuniform och alltså främst<br />
är att se som en stridande soldat.<br />
15 – CG uppvaktas <strong>av</strong> Grafström, för att få igenom kommuniké på utländska språk om<br />
Sveriges försvarsvilja. CG svarar ”nej, nej, vad skall nu detta tjäna till”. Han låter sig dock<br />
motvilligt övertalas <strong>av</strong> Grafström, men ”muttrade något om, att vi fingo akta oss för ett<br />
utmanande språk”. Beklämmande, tycker Grafström. (Grafström 230)<br />
15 – svenska delegationen mottas <strong>av</strong> Göring i det nya, jättelika flygministeriet i Berlin. Göring<br />
säger att det inte är ett tyskt intresse att göra Sverige till krigsskådeplats. Men ”det fanns<br />
tyska kretsar, som med största misstro betraktade Sveriges politik”. Göring kräver försäkran<br />
om försvar <strong>av</strong> gruvorna. Om sådan försäkran ges vill Göring ”på sin generalfältmarskalks- och<br />
soldatära på hedersord garantera” att inga åtgärder ska vidtas mot Sverige. Efter en längre<br />
svada får Tamm svara. Förklarar med hög röst att ”Sveriges självklara politik var att till det<br />
yttersta försvara sin neutralitet mot envar som sökte kränka den”. Göring reser och trycker<br />
Tamms hand. Hägglöf och delegationen får uppfattningen att Göring faktiskt försvarar<br />
Sveriges intressen gentemot Hitler. Hägglöf har alltid trott att det var ett taktiskt spel.<br />
(Hägglöf 47)<br />
16 morgonen – Svenska delegationen kommer till Göring på Carinhall. Göring visar stolt sin<br />
modelljärnväg, skrattar förtjust när han visar divers tekniska små finesser ”som han påstod<br />
att han själv funnit på”. Göring kräver transitering <strong>av</strong> gods via Sverige till tyska trupperna i<br />
Narvik. Tamm förklarar att Sverige inte kan uppträda ”unritterlich” mot Norge. Göring<br />
understryker ”med kraft, för att inte säga med våldsamhet” att ett svenskt nej omöjliggör<br />
ett gott förhållande mellan Sverige och Tyskland. (Hägglöf 48)<br />
16 eftermiddagen – Tam skickas till Hitler, säger till Hägglöf att ”jag ska säga dig uppriktigt –<br />
jag är alldeles förbannat nervös”. Efter 90 minuter tillbaka, alldeles slut. Hitler hade utropat<br />
att han måste krossa allt motstånd och att det även gäller Sverige. Tamm försäkrar att<br />
Sverige ska <strong>av</strong>visa varje angrepp, även ett engelskt. Hitler frågar ”Vem är det som säger<br />
detta? Är det kungen?” varpå Tamm svarar ”Det är kungen, landets regering och således<br />
även svenska folket”. Hitler lugnar sig och talar istället om den germanska rasens bevarande<br />
(innefattande svenskarna). (Hägglöf 50)<br />
16 – Gustaf skickar brev till Hitler, säger att Sverige ska försvara sig mot alla angrepp, även<br />
brittiska<br />
18 kl 11 – Tysklandsdelegationen tillbaka, möte med regeringen och ÖB. Delegationen har<br />
talat med Göring och varit på Carinhall. Göring har varit vänlig, berättat om sympatier för<br />
Sverige och respekten för neutraliteten. Dock ”velat transitera en del småsaker till Narvik”.<br />
Tamm har träffat Hitler, denne mörk. Har krossat två länder och ska göra likadant med varje<br />
land som sätter sig emot honom. Irriterad på svensk press och radio. Mildrat sig efterhand,<br />
glad då Tamm försäkrat svensk motstånd även mot UK. Boheman har varit i London,<br />
Frankrike vill att Sverige ska gå med i de allierade men UK vill inte tvinga. Undsättning till<br />
Norge snart. Beslutas att Tyskland ska få sända 40 rödakorssoldater genom Sverige.<br />
(Andersson i Rasjön)<br />
18 – CG håller ”presskonferens för att få tidningarna att hålla tyst om saken.” (Andersson i<br />
Rasjön) om tyska transiteringen.<br />
19 – ”Småsakerna” visar sig vara 35 tågvagnar, Möller upphetsad. Ska noga undersökas att<br />
inget krigsmateriel finns i transporten. Söderblom ska resa till Trelleborg för att kontrollera<br />
vagnarna, så de inte innehålle rkrigsmaterial. ”Förbannat obehagligt uppdrag”, säger<br />
Söderblom (Grafström). Uppdraget delegreas till Grafström, som <strong>av</strong> CG instrueras bruka eget
förnuft om huruvida tyskarna ska få behålla personlig beväpning. Inte en enda revolver ska få<br />
passera, skriver Grafström nöjt i dagboken.<br />
19 – Grafström upptäcker att tyska sjukvårdstranpostrten mest innehåller proviant till<br />
trupperna, anser att det bör stoppas.<br />
19 – CG ”impatient for good news” till Mallet, se 12 april.<br />
20 – Tyska tågtransporten får fortsätta, trots Grafströms anmärkning. Gråter. (Grafström<br />
235)<br />
20-22 – Tysk transportflotta i Stettin väcker oro, kanske destinerad till Åland. CG vill<br />
överföra svensk trupp till Åland för att förhindra att öarna tas <strong>av</strong> Tyskland. Men Finland säger<br />
nej.<br />
20 – Tyskland vill sända 500 man <strong>från</strong> Norge till Tyskland, via Sverige. Oro för att de ska göra<br />
kupp i Sverige. Regeringen säger ja, men transporten ska bevakas <strong>av</strong> militär.<br />
24 – Finland försvarar Åland med 4.000 man. Viss enighet (CG, Möller, Bagge, Sköld) om att<br />
tyskt anfall på Åland är krigsanledning. PAH tveksam. CG lanserar tankar om gemensamt<br />
Ålandsförsvar. Wigge egendomligt tystlåten, ”retirerade åt Ålandsförsvarstanken” (Domö).<br />
Westman emot, tog Wigges roll. PAH gillar inte aktivismen, antyder <strong>av</strong>gång.<br />
24 – Hitler talar gillande om PAH, ”han är sannerligen en karl” (”Der ist allerdings ein Kerl”).<br />
Hitler ska ha svaghet för personligheter ur arbetarklassen som blivit folkledare, ”om än på<br />
andra vägar än han själv”. (PAH)<br />
25 kl 10 – Enighet i regeringen om att ingripa om Åland blir anfallet <strong>av</strong> Tyskland.<br />
25 kl 14 – Thörnell och Tham informeras. ÖB pessimistisk, vill att insatsen ska ske enbart<br />
med flotta och flyg. Tamm tror att svenska flottan kan hävda sig mot den tyska, efter<br />
tyskarnas förluster i Norge.<br />
25 – Tyskt nervkrig mot Sverige, tidningskampanjer mot svenska pressen vilket resulterar i<br />
”skräcktelegram <strong>från</strong> Berlinbeskickningen” CG talar om ”krigsförklaring” och är mycket<br />
upprörd, då han får besök <strong>av</strong> Grafström, som misstror CG:s nerver. ”Jag undrar om <strong>Günther</strong><br />
står rycken för Haschatricket”. (Grafström 237)<br />
26 – Hitler skickar brev till Gustaf, förklarar att Tyskland ska respektera Sveriges neutralitet.<br />
CG läser det för regeringen. Hotet <strong>av</strong> tyskt anfall över, enligt CG. Per Albin Hansson skriver i<br />
dagboken att ”<strong>Günther</strong>, som förut verkat oroad, nu förtröstansfull” (exakt dag?)<br />
26 – CG pratar privat med Westman, säger att han numera tror på snabba åtgärder ”eljest<br />
skulle allt rinna ut i sanden”.<br />
27 – Kollontaj berättar för CG att Molotov meddelat tysklands minister i Sovjet (von<br />
Schulenberg) att Sovjet inte tolererar ett tyskt anfall på Sverige<br />
29 – Finland vill inte ha överenskommelse med Sverige om gemensamt försvar <strong>av</strong> Åland.<br />
Ingen svensk trupp på öarna. Däremot gärna flottskydd. Mannerheim visar viss tveksamhet<br />
huruvida Finland kommer att försvara Åland mot tyskt anfall (”det hoppas och tror jag”,<br />
Domö).<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – CG i utrikesnämnden. Säger att det är ”bättre att falla undan på olika<br />
punkter för att kunna vidmakthålla sin position i det väsentliga”. Bra sammanfattning <strong>av</strong> CG:s<br />
syn på utrikespolitik under hela kriget.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Ribbentrop håller tal, där han berömmer Sverige för sin ”neutrala<br />
hållning”.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Förhandling om svensk-tyska handelsförbindelser. Tyska delegationens<br />
ledare, ministerialdirektör Walter, bisitts <strong>av</strong> envoyén Karl Schnurre. Första gången han dyker<br />
upp?<br />
Maj 1940<br />
• CG:s och PAH:s åsikter om utrikespolitiken börjar gå isär<br />
• CG svarar på fråga om vad hans politik går ut på, han svarar att han är nöjd med att<br />
efter kriget kunna säga ”j’ai vecu” (jag har levat) (DNU 174)
Början <strong>av</strong> månaden – CG får veta att britterna inte tänker försöka ta tillbaka Trondheim, ska<br />
istället dra tillbaka styrkorna <strong>från</strong> södra och mellersta Norge. Återstår att söka driva bort<br />
general Dietls styrkor <strong>från</strong> Narvik.<br />
1 – Demonstrationstågen i Sverige ersätts <strong>av</strong> nationella medborgartåg. Även Folkpartiet och<br />
Högern deltar. Mest kvinnor demonstrerar, då männen är inkallade.<br />
4 – UK och Frankrike utrymmer Åndalsnes och Namsos (i Norge?). Tyder på försämrat läge<br />
efter att tyskarna inrättat flyg- och ubåtsbaser. (Westman)<br />
4 – Tyskland vill transportera krigsmateriel genom Sverige, regeringen svarar nej.<br />
6 – Svenska frivilliga har tillfångatagits <strong>av</strong> tyskarna vid Röros, kommer att skjutas. Tyskarna<br />
försöker smuggla ammunition i rödakorslådor på tåg genom Sverige. CG berättar att tyskarna<br />
är arga över nejet <strong>från</strong> 4 maj.<br />
6 – Dahlerus hos Göring. Får veta att Sveriges försvar ingenting är värt. ”Sverige hade inte<br />
den minsta chans att förhindra ett tyskt besättande <strong>av</strong> det svenska landet”. Kräver åter<br />
svensk transport <strong>av</strong> artilleri och ammunition, annars betraktas Sverige som ”fientligt inställt<br />
till Tyskland”. Dahlerus svarar lite i panbik att Sverige kan besätta Nordnorge med en<br />
neutralitetsvakt. Göring ska fundera på saken och tala med Hitler.<br />
7 – Sverige bekräftar handels<strong>av</strong>talet med Storbritannien <strong>från</strong> 1939<br />
7 – Göring erbjuder Sverige norra Norge efter krigsslutet, om vi tillåter ”litet smussel med<br />
vapen och ammunition” (PAH). Erbjudandet tas som en förolämpning <strong>av</strong> PAH.<br />
8 – Kollontaj meddelar att Sovjet anser ett tyskt anfall på Sverige som krigsorsak<br />
8-9 – Bagge vill att Sverige ska temporärt förvalta Narviksområdet som neutral zon till efter<br />
kriget (Narviksplanen), PA negativ. CG och Andersson med. Första gången CG går emot PAH?<br />
10 – UK ockuperar Island (del <strong>av</strong> Danmark)<br />
10 – Tyskland inleder anfallet mot Västeuropa, anfaller Belgien och Nederländerna<br />
10 – Winston Churchill ny brittisk premiärminister. Boheman säger att Chruchill är ”gammal<br />
och rädd”.<br />
10 kl 7.30 – CG ringer PAH, meddelar att anfallet på Nederländerna och Belgien börjat<br />
10 kl 8 – Tysklands motivering för anfallet via radio, PAH upprörd<br />
10 – Tamm, Hägglöf och Dahlerus reser till Tyskland. CG vill inte ha med Hägglöf, med PAH<br />
säger att ”det kan vara bra att Hägglöf är med”. Varför?<br />
11 – Hägglöf, Tamm och Dahlerus till Tyskland för att träffa Göring. Richert talar om rykten<br />
om ”truppkoncentrationer mot Sverige”. Göring på strålande humör, efter segrarna. Säger att<br />
Tyskland inte vill förgöra England eller dess imperium. Vill transportera artilleri till Narvik.<br />
Hitler kommer aldrig att kunna förlåta ett nej. Göring upprörd, ”jag känner er nog, ni<br />
svenskar! Ni sitter där i er hörna och väntar för att se om icke England till sist skall vinna. Men<br />
jag försäkrar er att ni tar fel. Varför förlorade vi förra världskriget? Jo, endast emedan vi var<br />
dumma nog att låta det dra ut på tiden.” Slår på bordet med knuten näve och lämnar<br />
rummet. Återkommer efter en stund, mycket lugnare. ”Förmodligen hade han fått en ny<br />
morfininsprutning. Göring förklarar att han inte vill hota Sverige, men att ”tyska flygvapnet<br />
skulle utan svårighet kunna bomba sönder några knutpunkter”. Svenska regeringen skulle då<br />
snabbt falla till föga. I Sverige väntar stadsrådsberedning. Tamm förklarar att han som militär<br />
måste dra slutsatsen att Tyskland kommer att vinna kriget. Dov tystnad. PAH talar efteråt<br />
med Hägglöf, som inte är lika säker som Tamm. PAH suckar djupt och säger ”Det ser för<br />
jäkligt ut. Men i varje fall kan vi inte rucka på vårt nej till Narvikstransiteringen.”(Hägglöf 56)<br />
11 – Stora tyska trupprörelser vid svenska gränsen i Rörostrakten. Oro i regeringen, men CG<br />
tror inte på någon fara. CG säger att förberedelserna klara att sabotera malmbrytningen i<br />
Kiruna i händelse <strong>av</strong> tyskt anfall (Bagge) Okänt hur ordergivning om förstöring ska ske,<br />
britterna misstänker att Tyskland kan ta gruvorna genom snabb överraskning.<br />
12 – Allmän mörkläggning påbjuds, fr kl 18 varje kväll<br />
13 (annandag pingst) – Höjd beredskap vid Norska gränsen och mörkläggning,<br />
”pingstlarmet”. Tyskt flygplan över Skåne, ”uppenbarligen för att observera trupprörelser”<br />
(Bagge). Svenska legationen i Berlin rapporterar om stora tyska truppförflyttningar längs
svenska gränsen mot Norge. Första svenska högkvartersordern till de mobiliserade förbanden<br />
att beredskap för omedelbart angrepp.<br />
14 – Nederländerna kapitulerar<br />
14 – Rykten om att tyskt anfall mot Sverige ska börja denna dag, funderingar på att svenska<br />
trupperna ska <strong>av</strong>lägsna sig <strong>från</strong> de omedelbara gränstrakterna mot Norge<br />
14 – Mowinckel hos CG, tagit upp frågan om ett svenskt besättande <strong>av</strong> Narvik<br />
14 – PAH ogillar Narvikstankarna, Bagge sur. Pratar enskilt med CG, som anser att PAH:s<br />
aggressivitet är ”en verklig fara”. CG lovar att driva saken.<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Brittiska amiralitetet meddelar att den inte kan lämna tillstånd för<br />
svensk sjöfart Göteborg och västerut. Fortsatta svenska framställningar lämnas obeaktade.<br />
(Hägglöf 87) (jfr 22 juli)<br />
15 – CG talar med PAH om Narvik, utan resultat<br />
16 – Ribbentrop meddelar Richert att Tyskland vill transitera trupp till Narvik, ”tre tåg med<br />
30-40 vagnar i varje”, med artilleri och ammunition. Richert vill säga ja, fruktar blixtanfall.<br />
17-18 – Regeringen beslutar att säga nej till Ribbentrop. Medger tranistering <strong>av</strong> 250 tyska<br />
soldater i sjukvårdsuniform samt hemtransport <strong>av</strong> 2.000 skeppsbrutna tyska sjömän.. CG vill<br />
säga ja – ”ur rent ämbetsmässiga synpunkter” – även om han inser att det inte går, med<br />
hänsyn till svenska opinionen. Funderar på att <strong>av</strong>gå, ”tveksam om han borde ta ans<strong>vare</strong>t<br />
därför” (Westman). Första <strong>av</strong>gångshotet! Första gången CG anser sig vara ansvarig för<br />
utrikespolitiken? PAH vill att CG ska föredra saken för utrikesnämnden och då ange skälen för<br />
och emot. CG vägrar göra ”på det sättet”. CG har behållit fullmakten på sändebudsposten i<br />
Oslo, reträttpost.<br />
19 (söndag) kl 14 – ÖB redogör för svenska försvarsmöjligheter gentemot Tyskland,<br />
pessimist främst pga tysk överlägsenhet i luften. CG läser därefter telegram <strong>från</strong> Richert.<br />
Sverige har sagt nej och skyllt på känslorna för Norge och erbjudit besök <strong>av</strong> CG i Tyskland.<br />
Avsigt att förebygga ultimatum och vinna tid. Tyskarna erbjuds att sända hem<br />
besättningarna på sänkta jagare genom Sverige, som kompensation.<br />
19 (söndag) – Thörnell ska i veckan träffa överbefälha<strong>vare</strong>n för de tyska styrkorna i Norge,<br />
general Falkenhorst. Detta påstår vara (tyska spionen) överste Kellgrens idé, han säger sig ha<br />
framfört tanken till Uthmann ”för att skingra de missförhållande, som uppstått på grund <strong>av</strong><br />
de tyska truppkoncentrationerna vid svenska gränsen”. Ett <strong>av</strong>lyssnat telefonsamtal <strong>från</strong><br />
Uthmann tyder dock på att idén är tysk. Då Thörnell är sjuk och mötet uppskjuts anmärker<br />
tyskarna att de hoppas att sjukdomen inte är en obstruktion, varpå Grafström anmärker att<br />
det inte tyder på att mötet är ett svenskt initiativ (Graftrsöm 248)<br />
20 – Den defaitistiske marskalken Pétain stf konseljpresident i Frankrike<br />
20 – Transitering <strong>av</strong> tyska soldater i sjukvårdsuniform till Norge startar<br />
20 – CG skickar (ännu en gång) delegation till Tyskland för att förklara att Sverige inte kan<br />
uppträda ”unritterlich” mot Norge<br />
22 – Rapport <strong>från</strong> Berlin att tyskarna surnat till över det svenska s<strong>vare</strong>t, men att de är<br />
upptagna ”<strong>av</strong> viktigare ting” (PAH)<br />
22 – CG tror inte på möjligheterna att mäkla fred Norge-Tyskland, eftersom norrmännen tagit<br />
steget till de allierade. CG ska kolla med Mowinckel. Bagge återuppväcker sin Narviksplan.<br />
(Bagge)<br />
23 – Tyskarna har erövrat Arras, Amiens, Abbeville och Boulogne vid kanalkusten och har<br />
därmed skurit <strong>av</strong> de brittiska styrkorna. CG förstår att tyskarna kommer att vinna.<br />
23 – Tyskland har försökt muta personalen i Kornsjö för att få transportera vapen till Narvik:<br />
Järnvägschefen (med 30.000 kr), stinsen (25.000 kr) och tullmannen (25.000 kr). Vagnarna<br />
returnerades.<br />
23 – Tunberg försöker kuppa igenom att Upplysningsnämnden ska bli en del <strong>av</strong><br />
informationsstyrelsen, istället för att sortera under CG direkt. Han har fått med sig CG och<br />
Westrup (vem?). Grafström lyckas (?) stoppa det hela genom att konfrontera CG. (Grafström<br />
251)
24 – PAH talar med CG om Bagges Narviksplan, ska utforska norska regeringens ställning.<br />
Försonande ton. (PAH)<br />
25-27 – Churchill och brittiska krigskabinettet diskuterar möjligheten till kompromissfred med<br />
Tyskland, bedöms som osannolikt<br />
27 – Britterna börjar evakuera vid Dunkerque<br />
27 – CG har talat med Gustaf och ÖB, dessa vill inte ta ett krig för att hindra transitering till<br />
Narvik. CG säger till PAH att han tycker likadant. Wigge förbannad, likställer ja till transitering<br />
som ett uppgivande <strong>av</strong> försvar vid angrepp. PAH vill säga nej.<br />
27 – PAH skriver att ”<strong>Günther</strong> satte ifråga om man, därest Norge vidhöll sin <strong>av</strong>visande<br />
hållning i Narviksfrågan, skulle riskera krig genom att neka transitering”. CG lägger ans<strong>vare</strong>t<br />
på Norge!<br />
27 – PAH säger att ”försvar är hopplöst” gentemot Tyskland<br />
28 – Belgien kapitulerar, PAH chockad. ”En armé på fältfot, lika stor som hela vår<br />
mobiliserbara styrka, ger sig medan den har de allierade kämpande på sin sida!” (PAH)<br />
28 – De allierade intar Narvik, tyska armén under general Eduard Dietl trängs upp mot<br />
Riksgränsen.<br />
30 – Westman skriver i sin dagbok om känslan <strong>av</strong> att leva ”framför mynningen på en laddad<br />
kanon”, rykten om ny framstöt <strong>från</strong> Berlin. Anser inte att transitering hotar svenska<br />
livsintressen, ”knappast heller något norskt”. Säger till Wigforss och Sköld: ”Tänk om norska<br />
regeringen vill kapitulera, då står vi där med vårt krig”. PAH krigisk gentemot Tyskland (PAH)<br />
31 – CG säger att ”han ej ville vara med om ett krig för Norges skull”, lägger skulden på<br />
Norge igen (Westman)<br />
31 – Britterna och norska regeringen säger ja till Narviksplanen. CG föreslår Koht (i Tromsö<br />
med resten <strong>av</strong> norska regeringen) att de ska träffas i Luleå. Britternas anledning är att de<br />
behöver sina styrkor hemma. CG flyger till Luleå, får veta att brittisk evakuering är nära<br />
förestående.<br />
31 – Tyskland lämnar text skriven <strong>av</strong> von Ribbentrop till svensk kommuniké ang<br />
neutralitetskränkningarna. Söderblom ger den till Grafström, som protesterar. ”Ska tyskarna<br />
nu diktera våra kommunikéer också?” Kräver beslut <strong>av</strong> CG, då svenska försvarsstaben redan<br />
skrivit kommuniké om samma sak. CG underkänner svenska kommunikén och vill köra den<br />
tyska. Dock ska tyska kommunikén innehålla ingress, som tydligt anger den som tysk.<br />
Söderblom protesterar, von Post (vem?) har sagt att inga ändringar får göras. ”Men det är ju<br />
nonsens. Det är ju inte fråga om någon ändring, endast ett tillägg”, protesterar CG. En kvarts<br />
diskussion följer. Slutet blir att passus läggs till om att texten förmedlats via svenska<br />
beskickningen i Berlin. (Grafström 257)<br />
31 – Grafström ensam med CG senare. Kallar föregående diskussionen ”ynklig”, CG håller inte<br />
med. Grafström kräver att CG ringer Thörnell och meddelar att försvarsstabens kommuniké<br />
inte ska gå ut, vilket CG omedelbart gör. Thörnell säger okej direkt. Grafström tar<br />
händelserna som ett tecken på ”i vilken utsträckning det tyska nervkriget gripit de ledande”.<br />
(Grafström 258)<br />
Sommaren 1940<br />
• CG kommer till slutsatsen att det är säkerhetspolitiskt önskvärt att Sverige närmar sig<br />
Tyskland (PAOK 217). Drev aldrig frågan konkret eller med större energi i regeringen,<br />
men hade långsiktiga mål, framför allt att kväsa tyskfientlig press<br />
• CG hyr stuga i närheten <strong>av</strong> Spillersboda. Ingen telefon, kommunikation till CG sker med<br />
hjälp <strong>av</strong> cyklande landstormsman. Opraktiskt, slutar med att CG istället småningom<br />
köper Gammelgården i Folkärna.<br />
• Svenska spekulationer om kommande tysk-sovjetisk konflikt startar Finlandspolitiken<br />
gäller frågan om huruvida Sverige genom att gå i allians med Finland kan förhindra<br />
ännu ett Sovjetiskt överfall på landet. CG hoppas att Tyskland isf stöder Sverige med<br />
vapen och materiel.
• Den engelskspråkiga Filmen ”A Day with the King” görs <strong>av</strong> Lennart Bernadotte. CG är<br />
med, han ska hälsa på kungen och väntar tillsammans med Torsten Nothin på<br />
audiensen. De bägge skrattar <strong>av</strong>spänt tillsammans. Sedan visar filmen hur CG pratar<br />
med den rökande kungen och överlämnar några papper.<br />
• Tyskland meddelar att de vill köpa mycket stora kvantiteter blocksten (granit), till en<br />
rad stora monumentalbyggnader. ”Vilka skulle uppföras för att celebrera det<br />
stundande fredsslutet” (Grafström) Bland annat nya byggnader för generalstaben, ny<br />
stadion i Nürnberg och en högbro över Elbe. Beställare är Albert Speer.<br />
Sommaren och hösten 1940<br />
• Höjdpunkt för 30-talets reaktionära strömningar som anser att fascismen och<br />
nazismen ska segra över det gamla ruttna systemet med demokrati och<br />
parlamentarism, som bara innebär splittring. I ett <strong>av</strong>vaktande och defaitistiskt Sverige<br />
ökar känslan <strong>av</strong> ett stundande val – måste vi inte ansluta oss till Tyskland? Vi får inte<br />
”förlora freden”.<br />
Jun 1940<br />
• Tyskarna visar att de har svenskarna i tången (PAOK 177)<br />
• Grafström noterar att Sovjet befäster sina positioner mot Östersjön och Tyskland, ”så<br />
mycket som möjligt innan den fruktansvärde ’bundsförvanten’ blir fri för nya äventyr”.<br />
Förutser Barbarossa. (Grafström 259)<br />
1 – CG får bud <strong>från</strong> Ribbentrop, som vill transitera 120 vagnar materiel<br />
3 morgonen – CG flyger till Luleå för att träffa utrikesminister Koht<br />
3 kl 21 – Beredning med CG, som flugit hem genom ett åskmoln. Koht har berättat att UK<br />
drar sig ur Norge. Norge och UK vill säga ja till Narviksplanen. PAH säger att Sverige därmed<br />
inte kan säga ja till tyskarnas transportkr<strong>av</strong>. CG orolig för vad tyskarnas kan tänkas göra.<br />
Dessa visar sig ointresserade <strong>av</strong> Narviksplanen, som dör. Hägglöf ”måste erkänna att jag drog<br />
en djup suck <strong>av</strong> lättnad”. Efter mötet går Westman hem via Stureplan, DN:s löpsedlar<br />
förkunnar att tyskarna bombat Paris. ”En fyllig blondin strök fram arm i arm med sin<br />
beundrare förbi fönstret lyckligt skrattande upptagen <strong>av</strong> sin kurtis med ögon blott för honom<br />
och utan en tanke för det världshistoriska dramats händelser. Det är så man lever.”<br />
(Westman)<br />
4 – Britternas evakuering vid Dunkerque över, Churchill håller tal i underhuset:<br />
”We shall go on to the end, we shall fight in France, we shall fight on the seas and the<br />
oceans, we shall fight with growing confidence and growing strength in the air, we shall<br />
defend our Island, whatever the cost may be, we shall fight on the beaches, we shall fight on<br />
the landing grounds, we shall fight in the fields and in the streets, we shall fight in the hills;<br />
we shall never surrender”<br />
Enligt legenden muttrar Winston Churchill under en paus i talet att ”vi får slå de jävlarna i<br />
huvudet med flaskor, för det är allt vi har...”<br />
5 – Tyskarna inleder offensiven ”mot Frankrikes hjärta” (Westman)<br />
7 – Norges kung Haakon och norska regeringen embarkerar HMS Devonshire för transport till<br />
London<br />
8 – Återstående norska styrkor kapitulerar<br />
9-15 – Socialdemokratisk framtida illegalitet diskuteras vid en valledarkurs i Bommersvik,<br />
kvinnoförbundet startar aktivitet i denna riktning (PAOK 436)<br />
10 – Italien går in i kriget, förklarar UK och Frankrike krig<br />
12 – Sverige tecknar nytt handels<strong>av</strong>tal med Tyskland, uppgivande <strong>av</strong> ”normaltrade-princip”<br />
<strong>från</strong> hösten 1939. Tar bort exportbegränsning på tio miljoner ton järnmalm till Tyskland,<br />
eftersom UK försvinner som köpare. Svenska syftet var att säkra tillgång till kol och koks i
utbyte mot järnmalm. Beroendet <strong>av</strong> Tyskland blir det <strong>av</strong>görande för flera år framöver, inte<br />
hotet om invasion.<br />
12 – Riksdagen behandlar förslaget om censur (förhandsgranskning) <strong>av</strong> tidningar och<br />
tidskrifter. Första beslutet <strong>av</strong> två. PAH skriver i dagboken ”Det är trist att slåss för det man<br />
innerst inne <strong>av</strong>skyr”, men ser yttrandefriheten som en villkorlig gåva <strong>från</strong> staten till<br />
medborgarna (PA 455). Kan ses som en förberedande anpassning till ett nytt maktläge i<br />
Europa (DNU 234).<br />
13 – Meddelas att neutralitetsvakten skjutit ner 33 fientliga plan!<br />
13 – CG klagar över justitierådet Santesson för KGW. ”Santesson hade, menade <strong>Günther</strong>,<br />
förlorat balansen på grund <strong>av</strong> sitt judiska blod. <strong>Günther</strong> hade inte förut trott, att blodsbanden<br />
betydde så mycket även för blandjudar, men han hade till sin överraskning märkt hur oerhört<br />
mycket de betydde.”<br />
14 – Paris faller<br />
15 – Verdun faller<br />
15 – Tyskarna kräver att Norge <strong>av</strong>sätter kungahuset<br />
15-17 – Baltiska länderna ockuperas <strong>av</strong> Sovjet, införlivas i Sovjet under juli-augusti. Sverige<br />
erkänner ockupationen. Grafström skriver i dagboken att Sovjet befäster sina positioner i<br />
Östersjöområdet” innan den fruktansvärde ’bundsförvanten’ blir fri för nya äventyr”<br />
16 – Tyskarna kräver att få transportera trupp genom Sverige (permittenttrafiken). Sverige<br />
ska sättas på plats. Richert får meddelandet <strong>av</strong> Ribbentrop i Hitlers högkvarter, varpå Richert<br />
reser till Stockholm och ”lyckades skrämma vettet ur utrikesnämnden” (Grafström) Under<br />
förhandlingarna etableras förhållandet CG-Schnurre, Schnurre får dagligt tillträde till CG.<br />
Schnurre börjar gilla CG, framhåller ”vilket gott mottagande han hade fått <strong>av</strong> utrikesminister<br />
<strong>Günther</strong>” till Hägglöf.<br />
16 – Kronprinsen till PAH i Ålsten (för att diskutera att Gustaf ev ska uttala sitt stöd till<br />
norska kungahuset i ett telegram till Hitler). PAH konstaterar nöjt i dagboken: ”första gången<br />
en kunglig skridit över min tröskel”<br />
17 – Nya franska regeringen Pétain begär vapenstillestånd (dvs Frankrike kapitulerar).<br />
Malmgruvorna i Lorraine i tyska händer, efter Frankrikes fall. Svenska malmen inte längre lika<br />
viktig för Tyskland.<br />
17 – Prytz meddelar att britterna vill ha kompromissfred, Halifax närmaste man Butler säger<br />
att ”common sense and not br<strong>av</strong>ado” ska styra brittisk politik. Vilket tar ”sista kraften ur<br />
motståndsviljan” (Wigforss) CG frågar Mallet om telegrammet ska vidarebefordras, får nej.<br />
Men Richert har redan gjort det.<br />
18 – Regeringen beslutar enigt att säga ja till tyskarnas kr<strong>av</strong> <strong>från</strong> 16 juni, trots att det<br />
innebär ett brott mot femte Haagkonventionens bestämmelser om den neutrales skyldigheter<br />
under lantkrig (SDP 91). Svårt för Sverige att säga nej nu, eftersom man tidigare hänvisat till<br />
Norges kamp för att vägra hjälp till tyskarna. Sverige gick in i diplomatisk fälla (PA 422).<br />
Beslutet läcker ut, vilket skapar en folkets misstro mot CG som ska vara kriget ut (PAOK<br />
191). Beslutet kan även ses som en första svensk åtgärd inför en ev tysk-sovjetisk konflikt,<br />
CG önskar undvika att Sverige hamnar i motsatsförhållande till Tyskland (PAOK 237) (DNU<br />
173)<br />
18 – Harald Åkerberg (s) hyllar Pétain i Örebro-Kuriren<br />
20 – UK beslagtar fyra svenska jagare utanför Färöarna. Jagarna på transport <strong>från</strong> Italien,<br />
under befäl <strong>av</strong> kommendörkapten Hagman. Jagarna åtföljs <strong>av</strong> svenska Lloyds ”Patricia” som<br />
depåfartyg. ”Den lille mannen” Söderblom ”full <strong>av</strong> fast beslutsamhet och idignation”. CG<br />
önskar skarp reaktion, men hålls tillbaka <strong>av</strong> PAH, ”vadan denna plötsliga karskhet”. Jagarna<br />
släpps småningom <strong>av</strong> UK.<br />
21 – CG gör allmänt defaitistiska uttalanden i regeringen.<br />
21 – CG och Thörnell betecknas som ”invändningsfria tysklandsvänner (”einwandfreie<br />
Deutschenfreunde”) <strong>av</strong> Uthmann, även Sköld ska ha ”sympati” för Tyskland (DNU 221)<br />
22 – Frankrike kapitulerar (undertecknar vapenstillestånd)
25 – Hitler beordrar flaggning i hela riket under tio dagar och klockringning i alla kyrkor under<br />
sju dagar, för att fira segern<br />
25 – Zeth Höglund förstår att han kommer att få sparken som chefred för Socialdemokraten<br />
27 – Gunnar Myrdal talar med PAH om att (s) ska vidta åtgärder för att vara beredda på<br />
illegalitet under tysk ockupation. PAH <strong>av</strong>visar förslaget.<br />
29 – CG säger att Sverige måste närma sig Tyskland ”och försöka att därigenom få en bättre<br />
ställning i Norden särskilt gentemot Ryssland” (Bagge)<br />
29 – Transitering <strong>av</strong> tyska soldater i sjukvårdsuniform <strong>av</strong>slutas<br />
29 – Ökad tysk press på Norge, stortingets presidentskapet under arbeiderpartiets Magnus<br />
Nilssen drivs till allt större eftergifter. Ett riksråd ska tillsättas, à la Danmark, för att bla ta<br />
över kungens befogenheter. Presidentskapet uppmanar Haakon VII att <strong>av</strong>stå <strong>från</strong> sina<br />
uppgifter.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Tyskarna kräver oinskränkt tillgång till det svenska järnvägsnätet<br />
Andra halvåret 1940<br />
• Den tyska politiken svänger <strong>från</strong> väst till öst<br />
Jul 1940<br />
• Göring vill att Gustaf ska mäkla fred Storbritannien-Tyskland, troligen som ett resultat<br />
<strong>av</strong> Prytztelegrammet, som vidarebefordrats <strong>av</strong> Richert. Hitler och Georg VI säger nej.<br />
Halifax säger att han förstår att Sverige vill ha fred ”till varje pris”.<br />
• Sovjet ökar pressen på Finland, med införlivande à la Baltikum som mål<br />
• Alva Myrdal och Sonja Branting-Westerståhl skriver PM till (s) verkställande utskott,<br />
innehållande program för förberedelse för illegalitet. Tiden fram till tysk opposition<br />
beskrivs som ”galgenfrist”. Föreslagna åtgärder är bla säkring <strong>av</strong> pengar och inköp <strong>av</strong><br />
mobila tryckpressar/radiosändare<br />
• Staffan Söderblom blir allt mer CG:s f<strong>av</strong>orit på UD, Boheman på retur (jfr Grafström,<br />
mars) (DNU 175)<br />
• CG, Söderblom och Hägglöf på middag på Operakällaren. Talar om jagaraffären.<br />
Söderblom utbrister: ”Ett dåligt förhållande till Storbritannien är vår största<br />
utrikespolitiska tillgång.” CG säger att han hoppas på brittisk vilja till fred, men att han<br />
inte tror på den. Hägglöf påminner sig att CG aldrig varit i <strong>vare</strong> sig UK eller USA.<br />
Folkhushållningsminister Herman Eriksson säger att Christian <strong>Günther</strong> är som en<br />
panter. Han har nämligen fläckar. ”Det finns områden – ofta de mest oväntade – där<br />
han har gedigna, ja djupa kunskaper. Men så finns det också stora ytor, där han inte<br />
har någon kunskap alls.”<br />
• Britterna (?) inrättar Special Operations Executive (SOE) för att hjälpa<br />
motståndsrörelser i de ockuperade länderna<br />
3 – Haakon VII <strong>av</strong>slår begäran <strong>från</strong> 29 jun<br />
3 – PAH kommenterar de tyska järnvägskr<strong>av</strong>en i sin dagbok, de vill ha ett tåg om dagen i<br />
vardera riktningen. Småningom prutas detta kr<strong>av</strong> ner till ett tåg om dagen Trelleborg-Norge<br />
och ett tåg i veckan Trelleborg-Narvik.<br />
6 – Finansmannen Torsten Kreuger försöker bilda ett parti mot Socialdemokraterna, som<br />
anpassning gentemot Tyskland<br />
7 – PAH presenterar permittenttrafiken för första gången, i Ludvika. Nämner den i<br />
förbigående.<br />
7 – Karl Olivecrona skriver i DN att enligt honom kan ”en fast ordning i Europa... endast<br />
upprättas under tysk ledning”.<br />
8 – Permittent<strong>av</strong>talet undertecknas<br />
8 – Regeringsombildning i Danmark, samlingsregering<br />
8 – Nazistiske ideologen Alfred Rosenberg lovar Sverige en lysande framtid om man<br />
accepterar ett vasallförhållande till Tyskland, svensk press försynt <strong>av</strong>visande
9 – Zeth Höglund skriver i ledare i Socialdemokraten att ”Sverige för neutralitet till förmån för<br />
Tyskland och till nackdel för England”. Höglund tas sedan i upptuktelse <strong>av</strong> Vougt i Arbetet.<br />
10 – Kollontaj betygar sovjets intresse för de svenska relationerna för PAH, ser Sverige som<br />
buffert mot Tyskland<br />
13 – PAH noterar i dagboken att han ”inbetalt 10.000 kr på försvarslånet”, vid sin död hade<br />
han obligationer för 60.000 kr i kassaskåpet i tjänsterummet på kanslihuset<br />
15 – Regeringen beslutar lämna ut de Baltiska staternas guld till Sovjet, för att underlätta de<br />
pågående handelsförhandlingarna i Moskva<br />
18 – Wasastjerna frågar PAH (tf utrikesminister, CG på semester i Roslagen) hur landet ska<br />
ställa sig vid en ny finsk-sovjetisk konflikt, CG överraskar på telefon, vill att Sverige ska<br />
stödja Finland<br />
18 – New York Times skriver att endast tre frihetsöar finns på Europas fastland – Sverige,<br />
Schweiz och Finland.<br />
19 – CG <strong>av</strong>bryter semester, stöder förslaget på regeringsmöte. Orolig för sovjetiskt anfall.<br />
Sverige bör sondera i Tyskland. PAH mycket förvånad, inget bör göras omedelbart. PAH ska<br />
på semester åtta dagar. Wigforss förbannad. Bagge stöder CG. Storgräl CG-Wigge. CG sur,<br />
ska dra till Roslagen.<br />
19 – Hitler håller sitt stora fredstal, ”Kriget är meningslöst”. Framställer de tysk-sovjetiska<br />
relationerna som definitivt reglerade<br />
19 – Roosevelt håller tal, där han klargör USA:s solidaritet med UK<br />
19 – UK protesterar skarpt mot de svenska transiteringarna<br />
20 – KG Westman tf statsminister<br />
22 – Schnurre skriver till CG, åberopar CG:s önskemål om att låta två-tre svenska fartyg <strong>från</strong><br />
USA ”kringgå eller bryta den brittiska blockaden och därefter anlöpa en norsk hamn<br />
respektive Göteborg”. Schnurre kan till sin glädje meddela att tyska regeringen ger sitt<br />
tillstånd. (jfr mitten <strong>av</strong> maj) (jfr 27 nov)<br />
23 – CG ger sig inte (fr 19 juli), ringer till PAH och hotar med sin <strong>av</strong>gång om ingenting görs.<br />
Ringer även till Westman och gnäller, denne tipsar om att CG inte bör framställa sin vilja som<br />
första steget mot krig.<br />
25 – Svenska jagarna har kommit hem, tal om krigsrätt mot kommendörkapten Hagman.<br />
Denne får dock eloge <strong>av</strong> befälh<strong>av</strong>ande amiral.<br />
25 – Grafström skriver om ”Tysklands uppgörelse med den verklige fienden” i dagboken<br />
25 – Wasastjerna vädjar via Wied om tysk hjälp, men förgäves. Sovjet vill placera konsul på<br />
Åland samt sparka Tanner. CG beordrar pressen via Informationsstyrelsen att inte skriva<br />
något om en eventuell konflikt Tyskland-Sovjet. (Grafström)<br />
26 – Gustaf säger att han ska sondera Tysklands inställning, vad än regeringen säger.<br />
26 – Boheman säger att en invasion <strong>av</strong> Sverige är ”en affär på en vecka eller tio dagar för<br />
tyskarna”. (Grafström)<br />
26 – Eric von Post i Berlin hävdar att det enda Tyskland fordrar <strong>av</strong> Sverige är vänskap<br />
27 – CG sjuk, magsår<br />
27 – Allan Vougt skriver i ledare i Arbetet: ”Vi ha ingen rätt att betvivla ärligheten i den<br />
tyska ambitionen att skapa ett bättre Europa” (PA 407)<br />
29 – ÖB säger till Bagge att han vill förhandla med finnarna om krig med Sovjet. Bagge<br />
beklagar att CG är sjuk.<br />
31 – Hitler talar om att Sovjet måste kuvas för att UK ska ge upp<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – PAH skärper i Njurunda formuleringarna, permittenttrafiken är ett brott<br />
gentemot tidigare politik (jfr 7 juli)<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Göring irriterad (som alltid) på svensk press, PAH misstänker att det<br />
förebådar invasion<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Tysklands riksekonomiminister Walther Funk talar om den ekonomiska<br />
delen <strong>av</strong> det nya Europa, vanligen kallad ”Europas ekonomiska nyordning” eller<br />
”Storrumsekonomin”. Planekonomi ska införas, vilket ska ge en snabb ökning <strong>av</strong>
levnadsstandarden. Funks tal uppmärksammas i Sverige, och tas emot positivt i svenska<br />
pressen.<br />
Slutet <strong>av</strong> sommaren<br />
• Hägglöf pratar med von Uthmann, som berättar att han eftersträvar aktiv krigstjänst.<br />
Han har varit nervös, då kriget verkar ta slut. Men hans chef i Tyskland påpekar att<br />
det finns andra väderstreck än väster, exempelvis öster. ”Uthmanns ögon riktigt lyste,<br />
när han tänkte på lyckan att få kommendera en god preussisk division på marsch in i<br />
Ryssland” (Hägglöf 63)<br />
Aug 1940<br />
• PAH säger till Hägglöf att han vill ha honom tillbaka i regeringen. Men Hägglöf är fast<br />
besluten att <strong>tack</strong>a nej.<br />
• CG:s pojke Söderblom säger att Sverige ”i valet mellan att komma under Tyskland<br />
eller Ryssland måste välja Tyskland” (enl Grafström) (DNU 175)<br />
• Ture Nerman säger sig i en ledare ha talat med ”ledande socialdemokrat” som ska ha<br />
sagt: ”Vi har inte sett nazismens positiva sidor”. Allan Vougt söker en plattform där<br />
nazism och socialdemokrati kan mötas (PAH irriterad)<br />
• På SSU:s kongress säljs Trots Allt! Inslagen i omslagspapper utanför kongresslokalen<br />
• PAH vill inte lyfta transportförbudet för Trots Allt!, trots att tom CG tycker att det<br />
kan ske<br />
• Moskva tvingar Väinö Tanner (s) att lämna Finlands regering<br />
• Oron för Finland ökar igen i regeringen<br />
4 – PAH säger i tal i Malmö att ”medborgarens känsla <strong>av</strong> förpliktelse mot det gemensamma<br />
och samhällets erkännande <strong>av</strong> sin omvårdnadsplikt är det bärande i demokratin”. Påpekas<br />
ironiskt att även en nazist skulle skriva under på det.<br />
5 – PAH sammanträder med VU och LO, ”bibehållen självständighet mot det främmande” (PA<br />
408)<br />
8 – Slaget om Storbritannien inleds<br />
8 – Den ökända hästen <strong>från</strong> Troja . Någon dag efter premiären <strong>av</strong> revyn Gullregn vill<br />
pressattaché Kleeberg att numret stryks, åtföljer Grafström och ser revyn. Bjuds på whisky<br />
och soda i pausen <strong>av</strong> Karl Gerhard. Stönar dock då numret kommer. Ska äta lunch med Karl<br />
Gerhard dagen efter och fråga om strykningar. Istället besöker Wied Boheman, kräver att<br />
numret stryks. CG och PAH försöker övertala Karl Gerhard att stryka, utan framgång. Polisen<br />
förbjuder revyn pga förargelseväckande beteende. Karl Gerhard framför ändå numret en<br />
gång, och ska åtalas. Hotar fortsätta framföra numret, iförd ”skotsk högländaremössa”, för<br />
att kunna hävda att sången inte handlar om Tyskland.<br />
Allting går igen, ur tidens grums och mögel<br />
dyker upp en skrämmande fantom.<br />
Även Grekland hade sina Wandervögel,<br />
fostrade i Sparta och i Rom.<br />
Ur seklers skuggor, ur årtusens damm<br />
ett mystiskt spöke i nutiden glider fram.<br />
Det är den ökända hästen <strong>från</strong> Troja,<br />
moderniserad till "femte kolonn".<br />
Majoren Quisling är en papegoja,<br />
som imiterar så gott han har förstånn.<br />
Vi äro synbart blott fredliga pågar<br />
med grekisk rakborste uti vår hatt --<br />
men i ett huj drar vi fram våra bågar
och stormar Troja -- <strong>från</strong> insidan -- "by natt".<br />
Ty det Europa som högljutt hörs hojta<br />
att makt är rätt har nu fått sin symbol:<br />
Det är den ökända hästen <strong>från</strong> Troja,<br />
som alltjämt spelar sin gamla hjälterôle.<br />
11-12 – Nordisk sammankomst i Stockholm<br />
12 – Chefen för kultur<strong>av</strong>delningen i Ausw. Amt, von Twardowski (Grafströms svärfar), i<br />
Sverige för att undersöka möjligheterna för intensi<strong>vare</strong> kultursamarbete. Tas emot <strong>av</strong><br />
Grafström. Samtalar bla med CG.<br />
13 – CG frisk igen. CG talar med Hägglöf. Återkommen <strong>från</strong> sjuk- och semesterledighet<br />
(magen, se 27 juli). CG säger att ”även om tyskarna inte lyckades nedkämpa Storbritannien<br />
finge man räkna med att Tyskland länge skulle komma att dominera den väst- och<br />
nordeuropeiska kontinenten. Det kommer att leda till många och genomgripande<br />
förändringar. Resonerat länge med PAH, som visat sig motsträvig. Regeringen måste vara<br />
beredd att ”lämna positiv medverkan till en nyordning <strong>av</strong> Europa” men att ”försöka dirigera<br />
svensk utrikespolitik och svensk opinion i en något annan riktning än den invanda är som när<br />
man ensam försöker vända en tung pråm.” CG optimist vad gäller att bearbeta tyskarna i ett<br />
framtida nazistiskt Europa. Han har själv goda och förtroliga kontakter med Wied. Tillägger<br />
att ”vi måste göra allt som är möjligt för att förhindra en katastrof. Jag vill inte se detta<br />
landet förhärjat och besatt.” CG tycker sig märka att Tyskland tar aktivt intresse i Finland,<br />
vilket är en ljusglimt i den allmänna dysterheten. Nu gäller det för Sverige att finna lämpliga<br />
former för stöd åt Finland. Vill undersöka om inte Sverige även kan ge Finland militära<br />
garantier. (Hägglöf 74)<br />
13 – Richert rapporterar att Tyskland inte kommer att skydda Finland<br />
13 – CG förordar i Utrikesnämnden att Sovjet ska meddelas att ett nytt angrepp på Finland är<br />
ett angrepp på Sverige. Utgångspunkten är att Sovjet då har som syfte att erövra hela<br />
landet. Förslaget stoppas <strong>av</strong> PAH. CG är belåten med sonderingarna gjorts i Tyskland.<br />
Socialdemokratiska misstänksamheten mot CG föds (särskilt <strong>från</strong> Wigforss sida). PAOK 222-<br />
223.<br />
14-15 – Utrikesnämnden och Socialdemokraternas förtroenderåd sammanträder för att<br />
diskutera Finlandsfrågan. PAH säger att inget finns att göra, efterföljande talare håller med<br />
(förutom Sandler).<br />
15 – CG säger att rapporteringen <strong>från</strong> Moskva inte tyder på omedelbar fara för Finland<br />
15 – CG säger till Wasastjerna att Sverige inte kommer att hjälpa Finland<br />
16 – Riksdagsdebatt. Undén varnar för eftergifter som ger stormakter ett fotfäste i det egna<br />
landet, i värsta fall ta ett krig så att ”framtida generationer har fått ett förpliktande arv att<br />
förvalta”. Socialistiska partiets Nils Flyg talar i Riksdagen om Sveriges plikt i ”Det nya<br />
Europa”. Sven Linderot (k) är den ende som säger att ”svenska folkets stora massa är<br />
antinazistisk”.<br />
17 – Trots Allt! beklagar Zeth Höglunds <strong>av</strong>gång som chefred för Socialdemokraten<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Svensk utrikespolitik i hjälplöshet och förvirring (PAOK 224)<br />
18 – Mannerheim kommer överens med Görings särskilde emissarie om leveranser <strong>av</strong><br />
krigsmateriel, gentemot tranport genom Finland <strong>av</strong> tysk trupp till Nordnorge. Tyskland<br />
markerar att Sovjetunionen inte får anfalla Finland.<br />
22 – Hitler entusiastisk angående Finland, vill understödja med vapen och ammunition.<br />
23 – Göring har uttryckt oro för Sverige, ”denna gång kvinnovägen”. Sverige borde stödja<br />
Finland. Göring vill tala med svensk, Jacob Wallenberg skickas till Berlin.<br />
23 – UD har fest på Hasselbackens gubbhylla, Söderblom öser ”efter ett större antal groggar”<br />
galla över Grafströms pressbyrå, som präglas <strong>av</strong> ”brottslig dilletantism och slapphet”. Grälet
utlöses då Söderblom tar upp sin käpphäst om att Sverige i valet mellan att komma under<br />
Sovjet eller Tyskland måste välja Tyskland. (Grafström)<br />
25 – Kollontaj bekräftar att förhållandet Sovjet-Finland mer <strong>av</strong>spänt<br />
27 – CG utpekas som den ende som vill hjälpa Finland om Sovjet anfaller (Grafström)<br />
28 – CG rapporterar om Wallenbergs träff med Göring. Hitler ska vara på väg att svänga om<br />
Finland, vill stödja landet. Göring säger till Jacob Wallenberg att Tyskland vill ha svensk hjälp i<br />
sitt stöd till Finland. Aktivisterna i Sverige vaknar igen. (PAOK 225). I Finland vill man dock<br />
inte offra tysk hjälp för svensk sådan, hoppades på svensk orientering mot Tyskland för att<br />
skapa gemensam bas (PAOK 228).<br />
28 – Grafström kallar protyska Aftonbladet för ”Deutsches Abenblatt”<br />
30 – Svenska kommunisterna för häftig valkampanj inför andrakammarvalen 15 september,<br />
börjat med ”kraftigt tyskfientliga tongångar”. (Grafström)<br />
Hösten 1940<br />
• Svenska UD tappar tron på snar fred, tillbaka på prognosen om fortsatt långt krig<br />
• Churchill säger till Boheman i London, ”Ge inte efter för tyskarnas kr<strong>av</strong> mer än vad<br />
som bedöms som absolut nödvändigt, men handla å andra sidan inte dumdristigt. Vi<br />
vill inte ha ännu ett offer.” Enl Boheman, dock i rapport inte memoarer.<br />
• DN:s chefred Sten Dehlgren säger att ”hur illa man än tycker om nazismen, måste<br />
man önska att Tyskland vinner i detta krig för att skydda oss mot bolsjevismen” (DNU<br />
176)<br />
• Fredrik Böök utkommer med broschyren ”Tyskt väsen och svensk lösen”, om ett<br />
svenskt deltagande i det tyska nationalsocialistiska projektet<br />
• Tyska propagandan ökar i Sverige tom våren 1941<br />
• Tyskland börjar transitera trupp genom Finland. Tillåts bygga upp egen<br />
transportorganisation.<br />
Sep 1940<br />
• Högerpolitikern Erik Arrhén på resa i Tyskland, återger med förståelse tyska klagomål<br />
på svensk oginhet, ”valet i svensk utrikespolitik är i själva verket enkelt nog: Stalin<br />
eller Hitler?” (DNU 173)<br />
• Finland sluter <strong>av</strong>tal med Tyskland om trupptransport till Nordnorge (Åström 44)<br />
• Början <strong>av</strong> månaden – Tyskland kräver att svensk radio slutar sända kl 22.15, eftersom<br />
brittiska flygare använder sändningarna för n<strong>av</strong>igation (se 6 okt)<br />
• USA levererar 50 jagare till Storbritannien i utbyte mot baser i västra hemisfären<br />
• Presidentval i USA, Roosevelt besegrar republikanen Wendell Willkie. Får kongressen<br />
att ändra neutralitetslagarna för att möjliggöra hjälp till de allierade.<br />
Början <strong>av</strong> månaden – CG tänker sig en ”aktiv position” gentemot Finland, som leder till en<br />
”önskvärd orientering åt Tyskland” (enl Bagge, SDP 97). Rent praktiskt förordar CG ett<br />
försvarsförbund Sverige-Finland. Regeringen kräver att både Sovjet och Tyskland säger ja.<br />
Förslaget faller.<br />
6 – Hitler uttalar sig om Sverige och Finland i framtiden. ”En nordgermansk gemenskap, inom<br />
vilken den enskilde medlemmen hade en viss suveränitet (diplomatisk representation osv). En<br />
egen armé, men organiserad, utbildad och anpassad efter mönster <strong>av</strong> den tyska armén, i<br />
övrigt på det intimaste bundet till Tyskland både politiskt och ekonomiskt.”<br />
7 – Handels<strong>av</strong>tal med Sovjetunionen. Ger inte mycket men ändå lite mer oberoende gentemot<br />
Tyskland. Avslutas med ”fyllmiddag, då svenskarna stämde upp ’Nu är det jul igen’, vari<br />
ryssarna instämt och sedan alla dansade ringdans” (Westman).<br />
11 – Uthmann säger (till Kellgren) att Tyskland har två divisioner i Nordnorge och att ”denna<br />
förläggning är riktad varken mot oss eller mot England – vi kunde alltså förstå” (Westman)<br />
13 – Italien inleder erövring <strong>av</strong> Egypten<br />
13 – Tyskland förklarar GHT vara ”icke uthärdlig”
Mitten <strong>av</strong> månaden – Planeringen <strong>av</strong> ”krigsfall II” aktualiseras, överförandet <strong>av</strong> svensk trupp<br />
till Finland i händelse <strong>av</strong> sovjetiskt anfall på Finland.<br />
15 – Andrakammarval till riksdagen, eller närmare personval <strong>av</strong> PAH. Socialdemokraterna får<br />
egen majoritet (53,8 procent) i båda kamrarna. Partiets bästa valresultat någonsin. PAH<br />
missnöjd (!) eftersom han föredragit status quo för att inte riskera samlingsregeringen,<br />
röstökningen ”större än jag trott – och önskat”. Bondeförbundet backar kraftigast, talar om<br />
att lämna regeringen. Nazistiska partier <strong>av</strong>står <strong>från</strong> att delta (PA409). Socialistiska partiet<br />
utplånas.<br />
Efter valet – CG inser att en samverkan Sverige-Finland måste ske på neutralitetens grund<br />
16 – CG drar in (beslag) tre nummer <strong>av</strong> GHT, för att kompensera att en tysklandsfientligt<br />
parti (s) vunnit valet. Ingen enskild artikel bakom beslutet utan enbart tidningen allmänna<br />
antinazistiska hållning. Eg återupplivning <strong>av</strong> indragningsmakten, som <strong>av</strong>skaffats 1844. PAH<br />
stöder förslaget.<br />
17 – De första spärrballongerna driver in över Sverige<br />
19 – Britterna skickar förstärkningar till Nordafrika, tyska invasionen <strong>av</strong> Storbritannien<br />
uppskjuten. Första motgången för Hitler på åtta år, enligt Hägglöf.<br />
20 – Finske ministern Wasastjerna föreslår CG ett fördjupat samarbete, tom en ”anschluss”<br />
(PAOK 225-226). Andra fasen i Finlandsfrågan inleds, unionsfasen. Östen Undén<br />
(folkrättssakunnig UD) och professorn i statskunskap Axel Brusewitz börjar utreda en<br />
unionsförfattning, tex så ska kabinettssekreteraren på UD kanske vara finsk.<br />
22 – Transiterings<strong>av</strong>tal Finland-Tyskland, redan samma dag anländer de första tyska<br />
trupperna<br />
27 – Tremaktspakten undertecknas, Tyskland-Italien-Japan. I vidare mening är<br />
tremaktspakten samlingsbenämning på samtliga makter som stred mot de allierade, dvs även<br />
Bulgarien, Finland, Rumänien och Slovakien.<br />
28 – Diskussion i (s) VU om PM <strong>från</strong> juli. Oklart om föranledde åtgärder.<br />
Okt 1940<br />
• Tyska trupptransporter till Finland, via Vasa och andra hamnar längs finske<br />
Bottenh<strong>av</strong>skusten. Finska allmänheten förstår att man har Tyskland att <strong>tack</strong>a för att<br />
Sovjetunionen lugnat ner sig.<br />
• CG säger att svensk utrikespolitik går ut på ”att hålla landet utanför stormaktskriget<br />
och så långt som möjligt tillvarataga gemensamma nordiska intressen”<br />
• Ivar Andersson (h) yttrar att ”vi måste beakta tidens kr<strong>av</strong>: reformer i vår demokrati”<br />
Början <strong>av</strong> månaden – Sverige accepterar att en SS-bataljon på 1.000 man transporteras<br />
Luleå-Narvik<br />
1 – Zeth Höglund lämnar Socialdemokraten, ny chefred blir Rickard Lindström, tidningen blir<br />
lojal med partilinjen<br />
2 – Grafström anmärker för Boheman att det är dumt att förlora all goodwill hos<br />
engelsmännen, som ju ännu inte förlorat kriget, apropå Sveriges hårdhänta behandling <strong>av</strong><br />
brittiska korrespondenter. Storbritannien kan vinna ”Asch, skulle det gå den vägen är<br />
ingenting lättare att rätta till, man bara byter utrikesminister och saken är klar.”<br />
3 – CG förklarar inför utrikesutskottet varför han inte tycker finska transiterings<strong>av</strong>talet är<br />
samma sak som det svenska. I Finlands fall handlar det om underhållstjänst. Inom UD har<br />
betänksamheten blivit stor ang svensk-finsk samverkan pga finsk-tyska <strong>av</strong>talet (Boheman).<br />
Dock samtidigt pådrivande, Sverige rädd för tysk penetration <strong>av</strong> Finland.<br />
5 – Tyske militärattachén (Uthmann?) säger att Tyskland inte ska invadera Sverige,<br />
”svenskarna har ju valt sin Führer”<br />
5 – CG informerar utrikesnämnden om de finska närmandena, skapar känsla <strong>av</strong> att Sverige<br />
måste göra något<br />
6 – Brittiskt flyg har bombat vid Malmö och kastat ner flygblad på tyska. Spekulation om<br />
feln<strong>av</strong>igering, pga de <strong>av</strong>brutna svenska radiosändningarna.
11 – Thörnell har fått storkorset <strong>av</strong> Tyskland. ”Det är i varje fall oanständigt att taga denna<br />
akt <strong>av</strong> hövlighet <strong>från</strong> tysk sida – som en militär självfallet inte kan <strong>av</strong>visa – till anledning för<br />
allehanda förgripliga utläggningar.” (Vougt i Arbetet).<br />
12 – Quensel <strong>av</strong>går som konsultativt statsråd, ersätts <strong>av</strong> Edgar Rosander (opol)<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Tysk rapport säger att landet ska acceptera de nordiska staternas<br />
suveränitet vid nyordningen i Europa<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Sverige säger nej till att tyskarna ska få transportera 15.000 man<br />
ersättningsmanskap till Nordnorge, håller hädanefter fast vid ekvivalensprincipen<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Wasastjerna återkommer till frågan om statsförbund. CG ställer kr<strong>av</strong>, bla<br />
utrikesledning <strong>från</strong> Stockholm och ingen revansch mot Sovjet.<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Nazistiska Manhem utarbetar ny regering under överste Axel Gyllenkrok,<br />
ska förevisas kungen<br />
15 – Chaplins film Diktatorn har premiär i New York. De amerikanska isolationisterna är<br />
irriterade på filmen, eftersom de anser att den förespråkar ett amerikanskt inträde i det<br />
andra världskriget. Dock är Diktatorn en kommersiell succé. Den spelar in mer pengar än<br />
någon tidigare Chaplinfilm och slår kassarekord i både USA och England. Hitler förbjuder<br />
filmen i hela den nazikontrollerade delen <strong>av</strong> Europa. Trots detta äger han en privat kopia och<br />
har återkommande privata visningar tillsammans med sina närmaste män. Redan 1939 har en<br />
representant för presidenten i Tyska Riksfilmkammaren skrivit brev till ordföranden i Sveriges<br />
Biograf- och Filmkammare, SF-chefen Olof Andersson. Varnar för att Chaplininspelningen<br />
verkar bli ”ein ausgesprochener Hetzfilm”. Om filmen erbjöds Sverige borde den därför<br />
stoppas på ett tidigt stadium. SF-chefen säger att filmen säkert är efterlängtad i Sverige men<br />
”jag behöver väl knappast framhålla att min firma alls inte kommer att befatta sig med<br />
filmen, om det skulle visa sig att dess tendens är den <strong>av</strong> Eder befarade”. ”Diktatorn” har inte<br />
officiell Sverige-premiär förrän 19 november 1945.<br />
23 – Möte för tryckfriheten på Konserthuset, arrangerat <strong>av</strong> Sveriges Författareförening<br />
24 – Regeringsmöte om brobyggen över Torne älv till Finland, Bagge säger efteråt till PAH att<br />
om Sverige vidhöll negativ hållning kan han tvingas <strong>av</strong>gå<br />
24 – Katastrofen på sjön Armasjärvi. 46 <strong>av</strong> 104 dör när ett kompani ur Bodens ingenjörskår<br />
(Ing 3) ska korsa sjön med liten färja. (Pophist 1/04)<br />
24 – CG håller tal inför socialdemokratiska föreningar i Stockholm (TIETT 20). At<strong>tack</strong>erar<br />
Storbritannien och pressen. Kritiserar en svensk ”klick, som inte tröttnar på att utmåla<br />
regeringens politik som uppgivelse <strong>av</strong> landets självständighet”. Medger att ”Tyskland övat en<br />
kontinuerlig press mot oss genom olika slags kr<strong>av</strong>, militära och andra, som ibland gått över<br />
neutralitetens gräns, ibland icke”. Dock väldigt berömmande mot Tyskland, som ”alltid<br />
respekterat vår neutralitet, även om detta ibland först skett först efter motstånd frän vår<br />
sida., vidare att Tyskland positivt underlättat vår upprustning genom att sälja krigsmateriel<br />
till Sverige och slutligen att det förskaffat oss en icke föraktlig ersättning för vårt förlorade<br />
varuutbyte med länder på andra sidan h<strong>av</strong>et.” Storbritannien kritiseras däremot hårt. De har<br />
”genom det skärpta sjökriget bidragit till att stoppa våra handelsförbindelser. Höjdpunkten<br />
har här nåtts genom den engelska förklaringen, att alla fartyg i Nordsjön behandlas som<br />
fientliga. Under finska kriget försökte de genom hela sin då förda politik indraga oss i<br />
stormaktskriget under för oss katastrofala förutsättningar. Därefter ha de ytterligare lagt<br />
hinder i vägen för vår handel och hindrat oss <strong>från</strong> tillförsel <strong>av</strong> materiel <strong>av</strong> väsentlig betydelse<br />
för vår krigsmakt.” Sedan kommer at<strong>tack</strong>en mot tidningarna. ”Jag måste bekänna, att det<br />
finns ingenting, som inger mig större farhågor för framtiden än den svenska pressens<br />
inställning till och sätt att framställa den omvandlingsprocess, som nu pågår i Europa.”<br />
Omvandlingsprocessen syftar på det nazistiska Tysklands ambitioner att skapa ett nytt<br />
Europa? Skäller på pressens ”ständiga partitagande för endera sidan”, dvs för de allierade.<br />
Skapar krigsrisk då ”utlandet får den oriktiga föreställningen, att regeringens deklarationer<br />
om neutralitet... icke motsvara Sveriges verkliga politiska syften, och detta kan på ett<br />
ödesdigert sätt undergräva tilliten till regeringen hos en eller annan misstrogen stormakt”,
dvs Tyskland. ”Varje svenskt pressuttalande är <strong>av</strong> största betydelse för vårt förhållande till<br />
andra makter, främst givetvis Tyskland, och att detta icke tycks stå klart för pressens eget<br />
folk.”<br />
26 – Wasastierna återkommer, statsrådsberedning i Helsingfors beredd välkomna<br />
personalunion med svensk utrikesledning och gemensamt försvar, förutsatt ej svårigheter<br />
med Tyskland eller Sovjet.<br />
28 – PAH fyller 55 år<br />
28 – Italien anfaller Grekland<br />
28 – CG får PAH:s stöd om att undersöka möjligheterna för union med Finland (möte med CG,<br />
PAH och Bagge)<br />
30 – Herbert Tingsten håller berömt tal till Stockholms studenter, som svar på en appell <strong>av</strong><br />
Fredrik Böök vid Tegnérfesten i Lund om knäfall för nazistväldet. Stort gensvar trots<br />
Tingstens återhållsamma formuleringar.<br />
30 – Regeringen har principiell diskussion om Finlandspolitiken. CG säger att det dock inte är<br />
troligt att ”Ryssland skulle <strong>av</strong>stå Finland åt Sverige”.<br />
Nov 1940<br />
• Christian X uppmanas att bilda ickeparlamentarisk regering men vägrar<br />
Början <strong>av</strong> månaden – Segerstedt uppkallad till Gustaf V, som skäller ut honom. ”Kom nu ihåg,<br />
att om det blir krig, så är det ditt fel!” CG:s initiativ?<br />
1 – Diskussionerna <strong>från</strong> 30 okt går in på dag två. PAH framstår som försiktig, säger att man<br />
borde vänta tills efter kriget. Dock fortsätta samtal.<br />
1 – Första försvarslånet <strong>av</strong>slutas<br />
2 – Slaget om Storbritannien i praktiken över<br />
4 – Regeringen svarar Finland att man vill fortsätta samtalen<br />
5 – Kollontaj varnar CG för att fortsätta samtalen med Finland, uppfattas som tysk intrig mot<br />
Sovjet. ”Alltsedan revolutionen ser man i alla främmande länder en potentiell fiende. Varje<br />
sammanslutning <strong>av</strong> stater som gränsar till Sovjet, misstänks ha sin spets mot unionen.”<br />
(Åström 47) Utrikesnämnden konstaterar faktum, tanken är död. <strong>Günther</strong> telegraferar<br />
svenska beskickningen i Moskva, ger beskedet att regeringen inte kommer att fortästta driva<br />
frågan (Åström 46). Tyskarna börjar dessutom bli ointresserade <strong>av</strong> svenskt stöd till Finland.<br />
5 – Rapporteras att Grekland kämpar bra, eller rättare italienarna kämpar illa.<br />
9 – PAH håller tal i Göteborg, <strong>av</strong>visande till ideologiskt närmande till nazismen men beredd till<br />
diskussion om konkreta frågor vis<strong>av</strong>i Tyskland<br />
11 – Bagge i Finland, talar därefter med PAH som säger att union med Finland inte är<br />
populärt i opinionen<br />
12 – Britterna försätter Italiens slagskeppsflotta ur stridbart skick i Tarantos hamn<br />
12-13 – Molotov besöker Hitler i Berlin, försöker försvåra ett ev tyskt angrepp på Sovjet.<br />
Hitler övertygar sig om att motsättningarna är oöverbyggbara. Hitler bekräftar att Finland hör<br />
till Sovjets intressesfär, men att Tyskland inte vill se något sovjetiskt anfall på landet.<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Boheman tror att UK har 20 procents chans att vinna kriget<br />
14 – Boheman planerar inofficiellt möte med företrädare för Sveriges näringsliv, krigsmakt,<br />
media och akademiska värld. Meningen är att förse dem med argument vid samtal med<br />
tyskar. Planeras till 18 november.<br />
16 – Tyske diplomaten Grundherr i Stockholm, säger enligt PAH att Tyskland önskar<br />
självständigt Sverige men vill ha bevis på förtroende och vänskaplighet. Uttrycker sin åsikt till<br />
CG om unionen med Finland, på dennes förfrågan.<br />
18 – Bohemans möte. Utgår <strong>från</strong> tre möjliga krigsslut: 1. Tyskland vinner. 2. Kompromissfred<br />
med Storbritannien. 3. Storbritannien vinner och Tyskland lever vidare svagt – ”Ett allmänt<br />
försvagat Europa skulle innebära just den situation som Stalin och bolsjevismen väntat på.”<br />
Publiken får intrycket att en tysk seger är det troligaste och det bästa för Sverige. Boheman<br />
säger att han inte ”för sin del försvurit sig åt demokratin”.
19 – PAH skriver i dagboken att de svenskfientligas inflytande på Hitler ökat och att Göring<br />
har planer på att inlemma Sverige i ett Stortyskland<br />
27 – Lejdtrafiken. Brittiska blockadministeriet meddelar att fyra fartyg per månad får passera<br />
<strong>från</strong> och till Göteborg. Antalet in- och utgående fartyg ska var detsamma. (jfr jan 1941)<br />
30 – Tyskarna klagar på Sveriges hänvisningar till neutraliteten, de vill ha ”en levande och sig<br />
utvecklande” neutralitet<br />
Nov-dec 1940 (månadsskiftet)<br />
• Major Björk håller föredrag. Förutsättningarna för ett lyckat sovjetiskt anfall på Finland<br />
har ökat, genom de nya gränserna. ”I bakgrunden vaktar Sovjetunionen på rov.”<br />
Dec 1940<br />
• Moskva lägger in sitt veto gentemot kandidater till Finlands presidentpost<br />
1 – Stopp för bensin för civila ändamål i Sverige<br />
4 – CG talar med Kollontaj om att förnya Finlandsfrågan, hon vill skjuta upp saken till efter<br />
sitt Moskvabesök i januari. Bagge tjatar på CG.<br />
5 – CG fyller 54 år<br />
5 – Sven Hedin träffar Hitler, som förklarar att Finland inte behöver oroa sig för Sovjet och<br />
att en union Sverige-Finland skulle onödigt oroa ryssarna. Hedin vidarebefordrar detta till CG.<br />
Uppföljs <strong>av</strong> officiellt besked <strong>från</strong> Tyskland senare i dec. Nytt läge för svensk utrikespolitik,<br />
hur förhålla sig i en konflikt Tyskland-Sovjet.<br />
5 – Tilläggs<strong>av</strong>tal till permittenttrafiken. Antalet resande blir obegränsat och gäller även<br />
ersättningsmanskap. Men fortfarande ekvivalens (PAOK 241)<br />
5 – Arméchefen von Brauchitsch föredrar för Hitler Nordens betydelse för Barbarossa. Finland<br />
ska troligen delta aktivt i kriget, medan de svenska järnvägarna kan användas för transporter.<br />
Fyra tyska divisioner sk aanfalla genom Finland, tre <strong>av</strong> dessa transporteras genom Sverige.<br />
Risk för Sverige om säger nej, blir ett Danmark? Troligen inte. Anfall på Sovjet betydligt mer<br />
resurskrävande än anfall på Norge.<br />
6 – Finlands självständighetsdag<br />
6 – Finlands minister i Moskva Paasikivi kallas till Kreml mitt i natten, upplyst om att Sovjet<br />
ser förhandlingar Finland-Sverige som ett brott mot freds<strong>av</strong>talet. Finland skulle bli ”svensk<br />
vasall”.<br />
7 – Storbritannien anfaller Italien i Nordafrika<br />
10 – Regeringen talar om instruktioner till svenske ministern Assarsson i Moskva, många vill<br />
att tanken på union med Finland ska vara ”<strong>av</strong>skriven”<br />
12 – Instruktionerna anländer till Assarsson (i fulltext i Åström 47)<br />
14 – Assarsson och Åström hos Molotov, som är ”frän och <strong>av</strong>visande” (Åström 48). Molotov<br />
undrar om inte ett hemligt <strong>av</strong>tal redan ingåtts Sverige-Finland? Assarsson förnekar detta,<br />
säger att svenska regeringen söker undvika att Finland söker kontakt ”åt annat håll”, dvs<br />
Tyskland.<br />
14 – Sven Hedin har varit hos Hitler, talar med Grafström. Förhör sig om Sveriges framtida<br />
frihet, men Hitler lugnar: ”Mellan Tyskland och Sverige finns bara vänskap.”<br />
16 – Tysklands generalstabschef Halder talar med finske generalen Talvela och finske<br />
militärattachén i Berlin, Horn. Sverige beräknas kunna lösgöra 5 divisioner för insats i Finland.<br />
Av allt att döma en helt korrekt siffra.<br />
17 – Uthmann skriver att den svenska regeringen (CG?) var ”besluten att genomföra<br />
Sveriges inre omställning till det Tredje riket och nazismen” (DNU 221)<br />
17 – Östen Undén talar i Katrineholm, kritiskt <strong>av</strong>ståndstagande <strong>från</strong> livsrumsideologin. Väcker<br />
stor uppmärksamhet att ledande socialdemokrat säger sådant som PAH aldrig vågar säga.<br />
Undén skriver i brev om ”führerkulten” <strong>av</strong> PAH.<br />
18 – Hitler undertecknar direktivet – direktiv 21 – för anfallet mot Sovjet, Barbarossa. Sovjet<br />
ska nedkämpas innan UK, Sjölejon. Tyskland räknar med att hela det svenska transportnätet
ska stå till förfogande, dock försiktigare formuleringar än 5 dec. Ingen tillgång förrän anfallet<br />
slås ut. Mindre roll i mindre viktigt front<strong>av</strong>snitt. Finland ska delta aktivt.<br />
18 – Tyskland <strong>av</strong>råder unionen Sverige-Finland, enl Richert<br />
20 – President Kallio har dött, ”i armarna på fältmarskalk Mannerheim och vid tonerna till<br />
Björneborgarnas marsch”. (Grafström)<br />
21 – Revidering <strong>av</strong> ”krigsfall I”, ett tyskt anfall mot Sverige. Rörligt ytförsvar i Skåne, försök<br />
till att slå tillbaka tyskarna längs norska gränsen – i annat fall (och troligare) fördröjande strid<br />
i mellersta Sverige. I norr försvar <strong>av</strong> malmfälten, malmbanan, Porjus kraftstation och vägarna.<br />
Eventuellt ett anfall för att ta Narvik. Skepticism om effektivt försvar möjligt, men<br />
gynnsamma möjligheter i norr. Björk anmärker att tyskt anfall inte nödvändigt, räcker med<br />
maktmedel i fråga om handelspolitik.<br />
22 – Wasastjerna till Helsingfors för att tala med sin regering om tyska beskedet. CG tror inte<br />
finnarna kommer anse det möjligt att fortsätta (enl Bagge).<br />
25 – Tyskland svarar på förfrågan om svenskt-finskt samgående. säger nej med hänvisning till<br />
Sovjets hållning.<br />
30 – Sverige lämnar <strong>av</strong>visande svar till Finland om planerna på samgående<br />
31 – PAH skriver i dagboken att året varit ”påfrestande men på det hela taget lyckligt för<br />
vårt folk”<br />
1941<br />
• CG övergår mer till att föregripa klagomål på pressen <strong>från</strong> Tyskland, snarare än att<br />
agera efter klagomål<br />
• Pronazistiska Dagsposten startar, lägger sig mellan högern och de öppet nazistiska<br />
organisationerna. Ekonomiskt stödd <strong>av</strong> Tyskland.<br />
• USA inför låne- och uthyrningslagen (Lend-Lease Act), som innebär långtgående<br />
materiell hjälp främst till Storbritannien och senare Sovjetunionen.<br />
• Japan har erövrat Kinas kustland och Peking. USA inleder ekonomiska sanktioner,<br />
varpå Japan känner sig utsatt för ekonomisk krigföring.<br />
Första halvåret 1941<br />
• Finland och Rumänien knyts som allierade till Tyskland, bägge har förlorat betydande<br />
territorier till Sovjet (DNU 168)<br />
Årsskiftet<br />
• Risto Ryti ny finsk president, Johan Rangell ny statsminister<br />
Jan 1941<br />
• CG anmärker på det framtida europeiska ekonomiska systemet, till Tyskland. Påpekar<br />
att Sverige för sin exportindustris skull behöver ha handelsförbindelser västerut.<br />
• Transportförbudet mot Trots Allt! hävs till slut, PAH ger sig<br />
• Lejdtrafiken. Svenska regeringskommissionen tar upp frågan med de tyska<br />
instanserna. (forts 28 jan)<br />
• Hitler förklarar det stundande angreppet på Sovjet inför sin högsta militärledning,<br />
riket ska tillskansa sig ”omätliga rikedomar”, dvs naturtillgångar för ”att kunna föra<br />
krig även mot andra kontinenter” (DNU 162)<br />
• Helsingfors vill att svenska beskickningen i Moskva ska förklara att Sverige ”inte<br />
passivt skulle åse en kränkning <strong>av</strong> Finlands integritet”. (Åström 51)<br />
• Premiär för Stockholms trådbussar. SF:s Veckorevy filmar.<br />
1 – Oms införs (omsättningsskatt)<br />
10 – Tysk order om att Sjölejon ska vara skenmanöver<br />
10 – ÖB:s närmaste man Rappe utses till artilleriinspektör
13 – CG ber Grafström skriva tal åt honom (hålls 19 jan). Grafström smickrad och glad,<br />
arbetar till 3 på morgonen. CG nöjd.<br />
14 – Finlandsfrågan i utrikesnämnden. CG orienterar vad Sovjet och Tyskland sagt om<br />
svenskt-finskt närmande.<br />
14 – Assarsson träffar Schnurre i Moskva. Avskedsvisit, då Schnurre ska till Berlin. Schnurre<br />
understryker med värme sin stora sympati för Sverige. Meddelar dessutom att ”faran för<br />
Finland nu voro över”. Ribbentrop har under Molotovs besök i Berlin markerat att Tyskland<br />
inte tolererar sovjetiskt anfall mot Finland.<br />
15 – Finlandsfrågan i statsrådsberedningen. Wigforss konstaterar ”med glädjestrålande<br />
ansikte” att frågan om svensk samverkan med Finland är begr<strong>av</strong>d, enligt AWJ slutet på<br />
svensk utrikespolitisk epok sedan 1809. Bagge vill ta upp frågan igen. Finlands läge mer<br />
utsatt mot Sovjet, enligt svensk militär. Förbereder svenskt engagemang i Finland.<br />
15 – Invigning <strong>av</strong> tysk bok- och grafikutställning på Nationalmuseum. SF:s veckorevy gör<br />
reportage. Kronprins Gustaf Adolf, prins Eugen, CG och prinsessan <strong>av</strong> Wied deltar.<br />
Utställningen är ett svar på en svensk utställning i Tyskland 1937. CG och Bagge ser glada ut<br />
tillsammans, prins Eugen konverserar prinsessan <strong>av</strong> Wied. Utställningen organiserad <strong>av</strong><br />
Grafströms svärfar, Fritz von Twardowski vid tyska UD. ”Utställningen har blivit bra sedan vi<br />
plockat bort propagandalitteraturen” (Grafström)<br />
16 – Falkenhorst får order <strong>av</strong> Hitler att planera ett gemensamt tyskt-finskt anfall i samband<br />
med Barbarossa, operation Silverräven. Tyskland ska nu bara behöva två divisioner i Finland,<br />
istället för fyra. Huvuddelen <strong>av</strong> trupperna ska vara finska. De tyska divisionerna ska<br />
transporteras via Sverige.<br />
17 – Remissdebatt med CG. Bagge talar med CG i flera timmar, i samband med måltid. Bagge<br />
anser att CG och han har samma linje i Finlandsfrågan. CG berättar att Wasastjerna<br />
återkommit, finska regeringen vill ha svensk förbindelse att hjälpa Finland om det blir anfallet<br />
<strong>av</strong> Sovjet. CG har svarat undvikande. (forts 30 jan)<br />
19 – CG håller Grafströms tal på möte för försvarslånet i Halmstad (TIETT 58)<br />
21 – CG:s tal 19 jan har fått gott mottagande i pressen<br />
21 – CG håller anförande, där han hävdar att läget för Sverige nu är mindre utsatt och<br />
farofyllt än i augusti 1940. Tänker troligen på faran för sovjetiskt angrepp på Finland. Men<br />
Hägglöf träffar officerare, via sin bror överste Lars Gösta Hägglöf. Dessa tror att<br />
”Sovjetunionen ligger på lur för att vid första bästa tillfälle kasta sig över Finland och sedan<br />
marschera över Norrland till den norska kusten”. (Hägglöf 95)<br />
21 – Grafström utrikesutskottets sekreterare<br />
23 – Finland reagerar på Rappes nya jobb till Stedingk, misstänker att det beror på att han är<br />
alltför aktiv Finlandsvän.<br />
23-31 – Major Björk på studieresa i Finland. Höga finska militärer oroas <strong>av</strong> att Mannerheims<br />
kontakter med svensk militär ska äventyra samarbetet med Tyskland och därmed<br />
möjligheterna till revansch. Tyskland ser dock möjligheten att ett finsk-svenskt samarbete<br />
ökar chanserna för ett svenskt deltagande i Barbarossa.<br />
24 – Tyska journalister gör studieresa till Sverige, svar på svensk journalistresa tidigare.<br />
Sverige vill ”utplåna de dåliga intryck, som herrar Segerstedt med flera göra i Berlin”. Resan<br />
led <strong>av</strong> Publicistklubbens skattmästare, Waldemar von Sydow.<br />
27 – Silverräven färdigplanerad (16 dec)<br />
28 – Lejdtrafiken. Marinattachén i Berlin Forshell tar emot dignitärerna hemma och serverar<br />
sina bästa viner, ”inkl Solera 1847”. (forts 7 feb)<br />
29 – Finske militärattachén Palojärvi stöter på ÖB om Rappe. Undrar hur förflyttningen ska<br />
tolkas. CG och Sköld konsulteras, Rappes förflyttning ska inte ha någon politisk innebörd. Fel.<br />
Rappes Finlandsaktivism gör att ÖB inte längre kan lita på honom. Nederlag för aktivisterna.<br />
Bagge upprörd, förflyttningen kan uppfattas fel <strong>av</strong> finnarna. CG gör ingenting.<br />
30 – CG berättar för regeringen om Wasastjernas besked. Finland meddelar att landet inte<br />
längre anser att unionen kan drivas. Finsk begäran om svenska militära garantier <strong>av</strong>visas.
31 – Uppmarschanvisningen för Barbarossa färdig. Räknar med aktivt deltagande <strong>av</strong> Finland<br />
och Rumänien, för att skydda anfallets flanker. ”Ett aktivt deltagande <strong>av</strong> Sverige kan man<br />
antagligen inte räkna med. Det är emellertid inte uteslutet, att Sverige finner sig i att ställa<br />
sina järnvägar till förfogande för den tyska uppmarschen.” Vag formulering! Om Sverige<br />
vägrar, begränsas de tyska <strong>insatserna</strong>. Finland får inget stöd i mellersta och södra landet. Ett<br />
svenskt medgivande blir ett viktigt finskt intresse.<br />
31 – Halder samtalar med finske Heinrichs. Talar om finsk mobilisering och tänkbara<br />
anfallsmål.<br />
Månadsskiftet jan-feb<br />
• Hägglöf och Jacob Wallenberg i Berlin. W:s vän överborgmästare Goerdeler berättar<br />
att han via tyska generalstaben fått veta att Hitler beslutat angripa Sovjetunionen. Se<br />
8 feb.<br />
Feb 1941<br />
• Tack <strong>vare</strong> svenska krypto<strong>av</strong>delningen på försvarsstaben kan Sverige ta del <strong>av</strong><br />
kommunikationen mellan tyska styrkorna i Norge och Berlin. Kan <strong>av</strong>färda rykte om<br />
tyskt anfall mot Sverige. Uppfångar ordet ”Barbarossa”!<br />
• Tyska generalerna Seydel och Buschenhagen besöker Finland, täckmanteln är jakt.<br />
Seydel mellanlandar på Bromma, civilklädd och med jaktgevär på axeln. Buschenhagen<br />
säger till finnarna att de inte säkert kan räkna med tyskt stöd och att de måste hålla<br />
tyst till svenskarna om det tyska militära intresset i Finland. Men till svenska<br />
militärledningen säger tyskarna att de säkert ska stödja Finland vid krig. Syftet är att<br />
söndra och härska! Skapa ett svenskt-finskt misstroende, vilket tyskarna kan utnyttja<br />
i Barbarossa.<br />
• Tyskland går in i Nordafrika (Rommel chef för Afrikakåren)<br />
3 – Hitler godkänner uppmarschanvisningen för Barbarossa (31 jan). Tror att svenskarna<br />
kanske deltar om de får Åland som betalning.<br />
7 – CG säger till Bagge att blir det krig Tyskland-Sovjet ska Sverige ”med all sannolikhet …<br />
komma med”. CG tror inte att neutralitet som i konflikten UK-Tyskland är möjlig eller ens<br />
önskvärd. (PAOK 237)<br />
7 – Lejdtrafiken. Avtal undertecknas med Tyskland.<br />
7 – CG talar med Bagge. Om olika scenarier i utrikespolitiken säger CG att ”det kunde också<br />
tänkas att ingenting blev ut<strong>av</strong> förrän den stora sammandrabbningen mellan Tyskland och<br />
Ryssland, då vi med all sannolikhet skulle komma med”. Bagge tycker att CG borde prata med<br />
Witting om saken, CG svarar att han ”så gott som varje vecka” frågat Wasastjerna om inte<br />
Witting ska komma till Stockholm. Inget har dock hänt, CG tror att Finland inte törs då de är<br />
rädda för Sovjet. CG och Bagge diskuterar även Rappe samt behoven <strong>av</strong> bättre broar över<br />
Torne älv, för att kunna få över hjälp till Finland effektivt. Bagge tycker att CG ”har lite svårt<br />
för att komma igång med de olika åtgärder som behövs i synnerhet om de innebära<br />
nödvändigheten att inta en stark ställning gentemot andra regeringsledamöter och främst då<br />
statsministern. Han (CG) har ju emellertid med sin taktik inte sällan kommit ganska långt och<br />
fanns inte möjligheten för mig att genom honom påverka statsministern, så skulle säkert min<br />
ställning ha blivit för länge sedan alldeles omöjlig och olidlig”.<br />
8 – Jacob Wallenberg och Hägglöf promenerar med CG och Boheman, Strömgatan fram. W<br />
berättar om Goerdelers besked. CG lyssnar ”med sin vanliga litet förströdda uppmärksamhet”,<br />
skrattar och säger ”någon gång ska man ha tur”. (PAOK 236)<br />
10 – Regeringen diskuterar smörexport till Finland. CG säger att det är ”riktig politik att hjälpa<br />
Finland med livsmedelsförsörjning, bl a därför att tyskorienteringen därigenom kunde<br />
motarbetas”.
10 – Assarsson rapporterar att ingen direkt fara finns för sovjetisk at<strong>tack</strong> mot Sverige, inte<br />
heller mot Finland. Besknickningen märker en förändring <strong>av</strong> Sovjets attityd, mer ”sällskaplig”.<br />
Tillskrivs Kollontaj.<br />
10 – Winston Churchill vädjar om amerikansk hjälp i underhuset, med de bevingade orden ”Ge<br />
oss verktygen, så ska vi göra jobbet (”Give us the tools, and we will finish the job”)<br />
10 – Tyskland har börjat hjälpa Italien mot Grekland, tills vidare endast med flyg<br />
11 – CG talar med Bagge. CG tror inte mer finns att göra beträffande Rappe. Bagge pressar<br />
CG till försäkran om att han ska driva på i brofrågan.<br />
15 – Forshell starkare i övertygelsen om tysk operation mot Sovjet<br />
15 – Kollontaj säger till Boheman att ”man <strong>från</strong> sovjetrysk sida givetvis vore angelägen att<br />
undvika en öppen konflikt med Tyskland”. Inga angreppsplaner finns mot Finland.<br />
18 – Richert skriver: ”Under senaste tiden har <strong>från</strong> olika håll föresports, att vårens stora<br />
händelse skulle bli, ej ett tyskt invasionsförsök mot England, utan en tysk-rysk konflikt. Jag<br />
har hittills ej fäst något större <strong>av</strong>seende vid dessa rykten, som förefallit mig alltför osannolika<br />
för att förtjäna beaktande, men de återkommer numera så ofta, att jag ej vill underlåta att<br />
signalera dem.” Finske sändebudet Kivimäki har sagt att tyska livsmedelsdepåer har<br />
upprättats i norra Finland. Ribbentrop har sagt till Kivimäki att Tyskland gjort klart för Sovjet<br />
att de inte tolererar ett anfall. Huvudtendensen i Richerts rapportering är dock fortfarande<br />
att UK är huvudmålet.<br />
20 – CG säger att ”svensk politik måste nu vara mycket passiv” i Utrikesutskottet<br />
20 – Soirée på konserthuset, till förmån för Frankrike och Belgien. Pengarna ska gå till<br />
papperssovsäckar.<br />
21 – Finsk-ryska nickelförhandlingarna Assarsson berättar att tyskarna uppmanarna Finland<br />
att visa fasthet. Paasikivi beklagar sig dock. Tyskarna ”som numera rådde Helsingfors att stå<br />
på sig men icke ville ge några som helst garantier att stödja Finland, i händelse ryssarna skulle<br />
gå till förnyad at<strong>tack</strong>”.<br />
22 – Tyska propagandafilmen ”Sieg im Westen” premiärvisas på Röda kvarn, inför CG och ÖB<br />
Thörnell. Även ”Feldzug im Polen” godkänns för visning.<br />
25 – Marskrisen . Deutsches Nachrichtenbüro sänder ut uppmaning till alla <strong>från</strong> Norge<br />
permitterade tyska soldater att omedelbart anmäla sig till sitt tjänsteställe. Upprinnelsen till<br />
marskrisen. Sammanfaller med Tysklands operativa planläggning <strong>av</strong> för kraftsamlingen i<br />
Finland, vilket inte Sverige vet om.<br />
26 – Uppgifter i USA-press att Sverige ska exportera stora mängder arsenik till Tyskland, för<br />
tillverkning <strong>av</strong> giftiga gaser. Sverige ska under senare delen <strong>av</strong> 1940 exporterat 1.000 ton<br />
arsenik till Tyskland. Under 1941 finns löften om leverans <strong>av</strong> 2.000 ton. (Grafström)<br />
27 – Bagge söker driva igenom förslag om värntjänst, föredrar detta i statsrådsberedningen.<br />
PAH emot förslaget, men CG stöder det.<br />
27 – Stedingk talar med Melander. Melander undrar hur ”svenska regeringen skulle ställa sig<br />
till en tysk framställning om fri genommarsch och ev flygbasering på svenskt territorium för<br />
ett mot Sovjet riktat militärt företag”. Stedingk svarar att han inte vet, förstår att Melander<br />
inte tror på ett svenskt ja men att Sverige kan bli tvingat.<br />
27 – Marskrisen. Tyskland vill ta upp ett 280 mm järnvägsbatteri <strong>från</strong> engelska kanalkusten,<br />
via Sverige till Norge. Transporten tros inte ”orsaka några politiska svårigheter i Sverige”.<br />
27 – Marskrisen. CG får veta att fler tyska soldater reser till Norge än <strong>från</strong> Norge. Ett brott<br />
mot den så kallade ”ekvivalensprincipen”, som dock inte är inskriven i <strong>av</strong>talet <strong>från</strong> sommaren<br />
1940. Men den är underförstådd. Transporterna har ofta varit oregelbundna i ekvivalensen,<br />
men detta har alltid reglerats. Wrede pratar med Maenss, som säger att differensen beror på<br />
användandet <strong>av</strong> sjötransporter för soldater som reser söderut. Wrede meddelar UD att han<br />
tvärtom tror att det finns ett dolt överskott i transporterna norrut på 20.000 man, då dessa<br />
rest sjövägen. Maenss säger att tiden 28 feb till 9 mar ska transporterna främst innehålla<br />
ersättningsmanskap och inte permittenter. Alltså ska transporterna ändra karaktär. Maenss<br />
hotar med att Tyskland kanske minskar kolexporten till Sverige om man inte får som man vill.
Svensk oro startar över vad de tyska soldaterna är <strong>av</strong>sedda till, anfall mot UK? UD <strong>av</strong>vaktar,<br />
känner redan till saken via telefon<strong>av</strong>lyssning.<br />
28 – Bagge talar med CG på telefon. Utrikesutskottet sammankallats, Bagge nyfiken varför.<br />
Gäller tysk tranport <strong>av</strong> anhållna norrmän genom Sverige, oviktigt enl CG. CG säger att ”våra<br />
militärer nu fått de underrättelser och upplysningar de ansåg sig behöva angående finska<br />
militära förhållanden”. CG kan ha varit informerad om insamlingen <strong>av</strong> uppgifter och<br />
planläggningen som förekommit på försvarsstabens sida om Q-planen. Tydligen har ett<br />
krigsspel genomförts i slutet <strong>av</strong> februari.<br />
28 – Grafström byråchef på UD, bugar sig hos CG som säger att befordran gjorde honom<br />
mycket glad.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Utrikesutskott. CG meddelar att han sett ”tecken på förestående<br />
<strong>av</strong>görande händelser” i fråga om Tyskland och att ”alla räknar med en kraftig reaktion marsjuni”.<br />
Tyskland har varnat för samarbete Finland-Sverige, Sverige bör enligt tyskarna vänta<br />
och se. CG:s slutsats: ”Svensk utrikespolitik måste nu vara mycket passiv.”<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Tyska källor säger att ryktet om anfall mot Sovjet är ett<br />
påtryckningsmedel mot ryssarna.<br />
Våren 1941<br />
• CG:s strategi för ett närmande till Tyskland hittar två vägar: Dels ett ökat tryck på<br />
pressen, dels ett förhindrande <strong>av</strong> svenska låsningar inför ev tyska kr<strong>av</strong><br />
• Mest segdragna striden i Regeringen under kriget rasar: Böndernas kr<strong>av</strong> på högre<br />
sockerpriser (PA 421)<br />
Mar 1941<br />
• Hägglöf pratar med CG, anser att Sverige bör övertyga Finland om att inte alliera sig<br />
med Tyskland och angripa Sovjetunionen. CG delar denna uppfattning.<br />
• CG stoppar riksdagsanförande <strong>från</strong> riksdagsman Ruben Wagnsson (s) (”Norges sak är<br />
vår”) <strong>från</strong> att nå pressen (DNU 246)<br />
• Tysk planläggning <strong>av</strong> trupptransporter till Finland i samband med Barbarossa.<br />
Sonderingar i Sverige om svenska militärledningen anser den tekniskt genomförbar.<br />
Ett alternativ är att inte alls använda svenskt territorium i uppmarschen.<br />
• Vecko-Journalen beslagtas, pga kritik mot ”den norska ’unghirden’”. Uppgifter om<br />
tortyr dementeras <strong>av</strong> Vougt.<br />
• Sköld säger att Sverige inte har något intresse <strong>av</strong> någondera sidas seger (DNU 221)<br />
• Britterna tillfogar Italien svåra flottförluster<br />
• Regeringsomorganisation: Domö (h) <strong>av</strong>går som handelsminister, blir konsult. Axel<br />
Gjöres (s) blir folkförsörjningsminister. Knut Ewerlöf (h) blir konsult<br />
Början <strong>av</strong> månaden – Stedingk får besked om tyska förråden i Finland <strong>av</strong> Melander. Vapen,<br />
ammunition och livsmedel – men små.<br />
Början <strong>av</strong> månaden – Richert skriver att ”vårens stora händelse ej kommer att bli en invasion i<br />
England utan en skärpning i förhållandet Sovjet-Tyskland.; ett tyskt besättande <strong>av</strong> stora delar<br />
<strong>av</strong> Sovjet-Ryssland skulle företas under sommaren och med praktiskt taget hela Europa i sin<br />
hand skulle Hitler sedan ta upp kampen med England-Amerika”. Richert skeptisk till detta<br />
”rykte”.<br />
1 – Marskrisen. 808 tyskar till Oslo, endast 12 däri<strong>från</strong>. CG informerar PAH (håller PAH<br />
informerad!), som säger att ”överenskommelsen skall följas, annars måste transporterna<br />
stoppas”. CG kallar till sig Wied. CG kräver att ”åtgärder måste skyndsamt vidtagas för att<br />
åvägabringa rättelse”. Wied telegraferar till Berlin, räknar med fortsatta överträdelser. CG<br />
telegraferar besknickningen i Berlin, som ska undersöka orsakerna. Uppdraget ges till Juhlin-<br />
Dannfelt.<br />
1 – Bulgarien ansluter sig till axelmakterna<br />
2 – Tyska trupper in i Bulgarien, som mer eller mindre ockuperas
3 – Marskrisen. 946 tyska soldater norrut, nästan tomt tåg söderut. CG talar med PAH och<br />
Sköld. Beslut blir att vänta och se. PAH skriver i dagboken att han tror att tyskarna <strong>av</strong>siktlig<br />
överskridit ekvivalensen.<br />
3 – Marskrisen. Juhlin-Dannfelt träffar överstelöjtnant von Mellenthin, chef Attachéabteilung.<br />
Oregelbundenheten i transporterna beror på issituationen i Östersjön och behov att fylla<br />
vakanser i förbanden i Norge.<br />
4 – UK genomför operation Huggvärjan mot Lofoten i Norge. Syftet är bla att förstöra en<br />
fiskoljefabrik, vilket lyckas.<br />
4 – Marskrisen. Wied lämnar svar till CG. Skyller på issvårigheter. Fom 10 mars ska<br />
transporterna åter till det normala. Wied säger att ”det enda molnet på den svenska himlen<br />
utgjorde pressen”. CG accepterar förklaringen. Rapporterar till PAH.<br />
5 – Richert har talat med Kivimäki. Tyskt-ryskt krig denna ”vår eller sommar”<br />
6 – Westman vill för första gången använda nya lydelsen <strong>av</strong> TF, §3 mom 9, för att lägga<br />
kvarstad på Vecko-Journalen, som innehåller ”smädelser mot tyskarna” (ROK 149)<br />
6 – Marskrisen. Regeringen beslutar om framställning till tyskarna, då CG rapporterar att<br />
överskottet består <strong>av</strong> 4.000 man. CG <strong>av</strong>vaktar dock.<br />
6 – Marskrisen. UK-ministern Mallet träffar CG, kräver stopp på permittenttrafiken, då den<br />
anses vara en del <strong>av</strong> förberedelserna inför ett anfall på UK via Norge. Åtminstone ska<br />
transporterna upphöra den dag det tyska huvudanfallet inleds <strong>från</strong> Norge.<br />
6 – PAH skriver i dagboken att Göring låtit hälsa att Sverige ”snart bör bestämma vår hållning<br />
i en tysk-rysk konflikt. Finlands ställning betraktar han som klar dvs på Tysklands sida”. PAH<br />
tvivlar, han har fått finska garantier om neutralitet.<br />
7 – Marskrisen. Wrede pratar med Maenns. Meddelar UD att han visserligen tror att<br />
transporterna <strong>från</strong> Norge till Tyskland kan komma att helt utebli, tills vidare.<br />
7 – Marskrisen. CG kallar till sig ÖB, pga ”oroande rykten”.<br />
7 – Diplomatisk rapport Berlin. Finsk diplomat har talat om de tysk-finska militära<br />
kontakterna, som ”på sistone varit mycket intima”<br />
8 – Marskrisen. Maenss talar med Wrede, undrar hur UD ställer sig till transport <strong>av</strong><br />
järnvägsartilleri till Narvik. CG svarar nej.<br />
9 – Marskrisen. Överskottet 3.500 man <strong>från</strong> 28 februari. CG talar med PAH. Föreslår<br />
upprepad hänvisning till tysk-svenska överenskommelsen <strong>från</strong> sommaren 1940. För ökad<br />
tyngd ska viss dag utses, då man inte längre tillåter fler transporter.<br />
10 – Marskrisen. CG informerar regeringen om Mallets budskap. CG berättar dessutom att det<br />
tyska anfallet ska starta tio dagar senare – 20 mars, detta enligt telefon<strong>av</strong>lyssning.<br />
Regeringen beslutar godkänna CG:s förslag <strong>från</strong> dagen innan.<br />
10 – Marskrisen. CG kallar till sig Wied, då detta är dagen då obalansen ska upphöra, enl Wied<br />
besked <strong>från</strong> 4 mars. CG har väntat sig att trafiken ska återgå till det normala, men att det nu<br />
verkar som om ”utvecklingen tenderade i rakt motsatt riktning”. ”Antingen finge nu<br />
omedelbart rättelse ske, så att antalet i båda riktningarna transporterade permittenter<br />
överensstämde eller antalet nedresande blev överskjutande, eller också fick<br />
överenskommelse träffas om att transporterna tills vidare inställdes. Det var angeläget, att<br />
en lösning skyndsamt kunde ernås. Eljest blev det ej möjligt för oss att i fortsättningen ställa<br />
tåg till förfogande.” Svensk utrikespolitik i kollisionskurs med Tyskland? CG:s syfte troligare<br />
att få tyskarna att gå med på att en svensk eftergift är <strong>av</strong> undantagskaraktär, ett resultat <strong>av</strong><br />
välvilja på svensk villkor, enligt historikern Leif Björkman. CG kallar till sig ”chefredaktörerna”,<br />
ber dem med all sannolikhet att vara extra snälla mot Tyskland.<br />
10 – Söderblom träffar Geffcken och Maenss. Maenns säger att tyskarna behöver fortsätta<br />
transporterna till 23 eller 24 mars<br />
11 – Marskrisen. CG ger Wied och Tyskland en frist till 23 mar<br />
11 – Handelsrådet Vinell i Berlin skriver till Söderblom. ”En häpen värld inom en snar framtid<br />
kommer att få bevittna antingen ett verkligt tyskt-ryskt samgående eller ett tyskt-ryskt krig.
Vilka anspråk kommer Berlin att ställa på oss?” Björk har noterat på brevet:<br />
”Genommarschfrågan!”<br />
11 – Lend and Lease Act undertecknas mellan Storbritannien och USA<br />
12 – Hitler framhåller att norska kusten är ett förstahandsmål för brittiska strandhugg.<br />
Norska kustskyddet ska förstärkas med 160 batterier. Inte längre möjligt att använda mer än<br />
en minoritet <strong>av</strong> trupperna i Norge för Barbarossa.<br />
12 – Marskrisen. Överskottet i tyska transporterna ökar markant 10-12 mars, 2.000 man.<br />
Totalt nu 5.500 man.<br />
12 – Marskrisen. CG talar med ÖB. Transport genom Sverige <strong>av</strong> tyska kompletteringar <strong>av</strong><br />
trupperna i Norge kommer inte att tillåtas. Det går inte att utesluta ”allvarliga<br />
komplikationer”. ÖB oroad över CG:s beteende, som kan leda till att Sverige hamnar i krig<br />
med Tyskland.<br />
13 – Marskrisen. Utrikesnämnden. CG säger att transporterna kan fortsätta till 20 mars (dvs<br />
dagen då Tyskland ska anfalla UK!). Tyskarna arga på den svenska pressen, varpå KG<br />
Westman reagerar (se 14 mars). CG påstår att Tyskland lanserat idén om transport sjövägen<br />
på svenskt territorialvatten istället. I själva verket en tanke, som redan förkastats <strong>av</strong><br />
tyskarna. Utrikesnämnden ger CG sitt stöd i förhållandet till transiteringarna.<br />
14 – Marskrisen. Sköld begär beredning, uti<strong>från</strong> ÖB:s rapport om samtalet med CG. Sverige<br />
beslutar mobilisera 80.000 man med anledning <strong>av</strong> oron vis<strong>av</strong>i Tyskland. PAH vill att<br />
mobiliseringen ska ske ”så försiktigt som vi kunde ha tid på oss därtill”. CG säger att ÖB<br />
”oriktigt refererade hans ord. Han menade ej, att det var transiteringsfrågan, som just nu fört<br />
oss i ett akut farligt läge... Det var den allmänna situationen, som hotade oss. Han skulle<br />
upplysa Thörnell om hans fel i referatet, men detta hindrar ej att han biträde Thörnells<br />
förslag.” Troligen menar han invasionen <strong>av</strong> UK? CG vill dessutom ha kvar sin utrikespolitiska<br />
handlingsfrihet.<br />
14 efter beredningen – Marskrisen. Tyskland vill transportera 76.000 man norrut, ses som<br />
bekräftelse på tyskt anfall mot UK. Tyskland struntar i balansen i transporterna och i alla<br />
tidsgränser. PAH använder fyra utropstecken i dagboken. Sjömilitären Stig H:son Ericson<br />
skriver i dagboken: ”Regeringen sammanträdde i ärendet idag och beslöt att öka<br />
beredskapen. Plötsligt blev det panik! På arméoperations<strong>av</strong>delningen arbetades det i natt och<br />
order om ’täcktrupper’ gick ut sent på natten.”<br />
14 efter beredningen – Marskrisen. CG träffar legationsrådet Karl Geffcken, säger sig ”ha<br />
förståelse för en ensidig transport på 15.000 man... Men en ensidig transport på 76.000 man<br />
kunde inte under några omständigheter beviljas.” Geffcken säger att Tyskland vill ha en<br />
”nyordning <strong>av</strong> hela transportfrågan”, vilket CG inte invänder emot. 15.000 man betyder<br />
angiven tidsgräns, 23-24 mars. Ökad beredskap nödvändigt för CG, kraft bakom orden.<br />
”Balanskonstnären i Arvfurstens palats” (historikern Leif Björkman). CG önskar sjötransport<br />
på svenskt territorialvatten, efter transporten <strong>av</strong> de 15.000. ”<strong>Günther</strong> menade att ett<br />
tillstånd för en sådan transport skulle väl falla inom ramen för vad som folkrättsligt krävdes<br />
<strong>av</strong> en neutral stat.” Initiativet hos CG! Sjötransport dessutom mindre uppenbar för svenska<br />
folket, syns mindre. Enda problemet Altmark, engelsk forcering med ubåtar möjlig.<br />
14 – Beslag <strong>av</strong> en rad tidningar ”som en varningssignal till svenska folket” (Westman) Dagens<br />
Eko (tidning?), Arbetartidningen, Ny dag, Nu, Den svenske nationalsocialisten. Westman<br />
beskriver prins Eugen som ”krigsfanatiker mot Tyskland”. (ROK 150)<br />
14 – CG talar med Westman om följderna <strong>av</strong> ett sovjetiskt anfall mot Finland. CG säger att<br />
regeringen i så fall kommer att splittras. Westman har talat med Nothin, som säger sig veta<br />
att regeringen blir oense ”i händelse <strong>av</strong> ett ryskt anfall på Finland”.<br />
14 – Grafström talar med CG om krig Sovjet-Tyskland. Grafström tror att tyskarna måste få<br />
med Finland, som uppmarschområde.<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Witting inbjuds (till slut) till Stockholm. Ska diskutera en svensk-fisk<br />
samtidig och likformig neutralitet, i händelse <strong>av</strong> krig Sovjet-Tyskland.
15-17 – Forshell och Juhlin-Dannfelt noterar att de tyska militärernas kontakter med de<br />
svenska militärattachéerna blir allt kyligare<br />
15-18 – Stedingk på resa i norra Finland, kommer till insikt om Finlands planer. ”Faran är att<br />
finnarna, om ingen i tid influerar på dem, kastar in sig i ett äventyr, som ställer Sverige och<br />
Finland på skilda sidor.” Samtalar med von Falkenhorst. von Falkenhorst säger att Tyskland<br />
kommer att kräva en välvillig svensk hållning till tyska transporter via Sverige. Säger Sverige<br />
nej kommer Tyskland att tvinga sig till transporterna.<br />
15 – Marskrisen. Inkallelserna börjar. Beskickningen i Berlin får frågor och kan inte svara.<br />
Forshell kräver besked om vad som ska sägas <strong>av</strong> CG. Enbart Richert får i forts uttala sig.<br />
15 – Marskrisen. Rapport till CG om von Posts samtal med Ritter i Berlin. Tyska krigsmakten<br />
vill helst se transporter på land. Men Ritter ska ”undersöka möjligheterna <strong>av</strong> sjötransport<br />
inom svenska territorialvatten”. Hotfull om framtiden, truppförstärkningar i Norge kan komma<br />
och då ska svenskarna inte mopsa. Tyskland överväger ”en fullständig revision <strong>av</strong><br />
överenskommelsen <strong>från</strong> den 8 juli 1940”. Ritter tror dessutom att ”Sverige om en sju à åtta<br />
månader skulle kunna ingå politiska överenskommelser med Tyskland, om vars räckvidd vi nu<br />
icke kunde drömma...” Ritters tankegång blir ett stående tema under våren 1941 – Tyskland<br />
är framtiden. CG ser till att hela regeringen får rapporten.<br />
15 – Marskrisen. Siffran 76.000 visar sig vara tyskt telegraferingsfel, korrekt siffra är<br />
16.000. ”Mycket nog”, anser PAH. Troligen dock inget telegraferingsfel, utan en anpassning<br />
till CG.<br />
15 – Marskrisen. CG och PAH håller presskonferens. Sverige kommer att <strong>av</strong>visa de tyska<br />
kr<strong>av</strong>en på ökad transitering. Men: ”Pressens fientliga skriverier mot en viss makt binder<br />
regeringens händer. Därest vi måste <strong>av</strong>slå ett kr<strong>av</strong> <strong>från</strong> en viss makt och motivera detta kr<strong>av</strong><br />
med Sveriges absoluta neutralitet i stormaktkriget, så riskera vi att ifråg<strong>av</strong>arande makts<br />
regering underkänner detta motiv under hänvisning till den ovänliga och ofta fientliga<br />
hållning, som vårt lands press intager till denna makt.”<br />
15 – von Post skriver till UD, har träffat det kinesiska ambassadrådet dr Ting. Denne säger:<br />
”Tyskland skulle troligen gå till anfall och nedkämpa Sovjetunionen under sommarmånaderna.”<br />
15 – PAH får nya indikationer om tysk-rysk konflikt, enligt dagboken. Sverige börjar på allvar<br />
frukta att Finland ska sluta upp på tysk sida, för att återerövra vad som förlorades efter<br />
vinterkriget.<br />
17 – Halder antecknar om Barbarossa: ”Sverige kommer vi knappast kunna få med. Dietl går<br />
över Petsamo. Därför två divisioner sändas till Narvik som <strong>av</strong>lösning.” Manskapet föreslås<br />
skickas som ”permittenter” via svensk järnväg. På eftermiddagen talar Halder med Hitler.<br />
Denne räknar med att endast använda tyska och finska förband i norr, tror inte att Sverige<br />
deltar. ”Av Sverige kan vi inte vänta oss något, eftersom vi inte kan be om det.” Färre tyska<br />
förband genom Sverige än planerat. Notisen pekar på att Hitler inte tänker driva någon hård<br />
politik mot Sverige.<br />
17 – Marskrisen. Wrede träffar Maenss. Maenss säger att de omfattande transporterna till<br />
Oslo ska upphöra 23 mars och till Narvik 26 mars. Söderblom säger till Geffcken att Sverige<br />
kan godta detta. De skils åt under ömsesidiga ”förhoppningar att saken måste få anses<br />
utagerad”. CG ringer PAH och Söderblom skriver till Richert.<br />
18 – Marskrisen. Tyskarna säger till CG att resorna ska minska<br />
18 – OKW:s krigsdagbok behandlar Sverige och Barbarossa. Två uppgifter väntar de tyska<br />
styrkorna i Norge: 1. Operation Renen. En framstöt mot Petsamo och Murmansk <strong>av</strong> Dietls<br />
bergsdivisioner. 2. En sydlig operation. Från mellersta Finland i riktning mot Murmanskbanan<br />
och Kandalaksja. Tre transportalternativ: 1. 199 divisionen <strong>från</strong> Norge, via Sverige till Finland,<br />
plus en division <strong>från</strong> Tyskland via Sverige till Finland. 2. 163 divisionen (Engelbrecht) och 199<br />
divisionen via Sverige till Finland. 3. I värsta fall – om Sverige vägrar transport, så utvidgar<br />
Dietls bergsdivisioner sitt operationsområde.<br />
19 – Ritter skriver att de två tyska divisionerna enl alt 1 (och 2?) <strong>av</strong> den 18:e ska förena sig<br />
med 1-2 finska divisioner i norr om Bottniska viken. ”Som camouflage skall Sverige få veta
att de bergsdivisioner som för närvarande befinner sig i Nordnorge senare ska <strong>av</strong>lösas och<br />
transportera bort med båt, då de behövs på annat håll. För att ersätta dessa ska två<br />
infanteridivisioner förflyttas. Förflyttningen <strong>av</strong> dessa infanteridivisioner bör ske genom<br />
Sverige med per järnväg.” Envoyén Karl Schnurre bör skickas till Stockholm för att klara upp<br />
transiteringen.<br />
19 – Witting flyger i hemlighet till Stockholm, PAH och CG vill diskutera en svensk-fisk<br />
samtidig och likformig neutralitet, i händelse <strong>av</strong> krig Sovjet-Tyskland. Witting säger att<br />
Finlands regering har samma inställning som den svenska, dvs neutralitet. Sverige går med på<br />
att bygga landsvägsbro över Torne älv. Witting tror att Sverige är mer benäget att hjälpa<br />
Finland nu, om Sovjet anfaller. Möjligt att detta är ett försök att spela ut Sverige mot<br />
Tyskland. för att få definitivt besked <strong>av</strong> Tyskland om militärt stöd.<br />
19 – Marskrisen. Geffcken hos Söderblom. Meddelar att tyskarna vill skicka ett<br />
järnvägsbatteri till Narvik 24 mars. CG tar upp frågan i regeringen, som trots betänkligheter<br />
säger ja. CG föreslår att batteriet förs upp till Narvik i omgångar.<br />
20 – Marskrisen. Hetsig debatt i utrikesnämnden, men regeringens beslut om<br />
artilleritransporten bekräftas. Utrikesnämnden menar att utrymme inte finns för fler<br />
eftergifter mot Tyskland. PAH redogör för utrikesnämndens debatt i regeringen. Det finns en<br />
fara för ytterliggare glidning i de svenska ståndpunkterna. Man måste sätta stopp för denna<br />
glidning vid lämpligt tillfälle. Söderblom kontaktar Geffcken, meddelar att artilleritransporten<br />
godkänns. Transporterna bör ske på natten.<br />
20 – Marskrisen. Sverige tror att Tyskland kanske ska anfalla UK denna dag<br />
20 – Assarsson får besök <strong>av</strong> brittiske envoyén, sir Stafford Cripps, i Moskva. Cripps har<br />
träffat Sovjets vice utrikesminister (utrikeskommissarie) Vysinskij och framhållit att ett<br />
svensk-finskt samgående är ett ryskt intresse. Vysinskij har verkat positiv.<br />
21 – Marskrisen. Tyskarna vill transportera 10.000 man, CG säger omedelbart nej till<br />
Geffcken men antyder att de kan transporteras på svenskt territorialvatten istället. CG har<br />
informerat PAH om lösningen. Tyskarna går med på att frakta trupperna på svenskt vatten<br />
istället och ger sig efter detta.<br />
21 – Marskrisen-Barbarossa. Juhlin-Dannfelt talar med von Albedyll. ”Führern hade efter allt<br />
att döma låtit nöja sig med det svenska s<strong>vare</strong>t och tillgripit en annan utväg. Det framhölls i<br />
detta sammanhang att därest nöden krävt transporter genom Sverige, utgången säkerligen<br />
hade blivit en annan.” Samma dag står anteckning i OKW:s krigsdagbok, om vad Hitler anser<br />
om Sverige och operation Barbarossa. Hitler tror inte på möjligheten att transportera en<br />
division genom Sverige till Finland. Han hänvisar istället till sjötransport, trots uppenbart<br />
motstånd <strong>från</strong> de tyska sjömilitärerna. Hitler funderade till och med på lufttransport. CH har<br />
spelat fram förslaget om sjötransport för att undgå att transiterings<strong>av</strong>talet rivs upp.<br />
Samtidigt har Tyskland kommit fram till att sjötransport är det enda man ska begära <strong>av</strong><br />
Sverige i samband med operation Barbarossa. Tyskland ändrar i planerna inför Barbarossa. de<br />
två divisionerna ska inte sändas genom Sverige (PAOK 246). Försämrad relation Sverige-<br />
Tyskland (ökande tysk propaganda i Finland har ofta antisvensk udd).<br />
22 – Marskrisen. CG informerar regeringen om nya tyska kr<strong>av</strong>et och att han sagt nej. Verkar<br />
presentera sjötransporten som ett tyskt kr<strong>av</strong> och inte ett svenskt alternativ, enl Bagge.<br />
Boheman informerar Geffcken om att Sverige godkänner sjötransport.<br />
24 – Hitler beslutar anfalla Jugosl<strong>av</strong>ien, Barbarossa skjuts fram 4-6 veckor, småningom<br />
fastställs datumet till 22 juni 1941. En tysk transitering genom Sverige blir mindre<br />
nödvändig, då isläget i Bottenh<strong>av</strong>et inte hindrar sjötransporter.<br />
27 – Marskrisen. Thörnell frågar CG om man kan minska på beredskapen. CG svarar nej,<br />
eftersom ”ingen klarhet var vunnen”.<br />
27 – Marskrisen-Barbarossa. Dahlérus talar med Göring. Göring framhåller att ”Hitler blivit<br />
mycket förvånad över den hållning man intagit i Stockholm: ingen <strong>av</strong> de båda herrarna kunde<br />
förstå varför man i Sverige gjorde svårigheter beträffande genomtransport <strong>av</strong> de 2 divisioner,
som man ville via Luleå transportera upp till Nordnorge till skydd för Finland, särskilt<br />
Petsamo.” Richert konfunderad över beskedet.<br />
27 – Marskrisen. Omförhandlingen <strong>av</strong> transiterings<strong>av</strong>talet <strong>av</strong>blåses <strong>av</strong> Tyskland. Schnurre blir<br />
kvar i Berlin.<br />
27 – Statsrådsberedningen tar upp Cripps kontakter i Moskva. London meddelas om samtal i<br />
frågan mellan Kollontaj och Mallet.<br />
27 – Statskupp i Jugosl<strong>av</strong>ien, regimen som samarbetade med Tyskland slås undan<br />
28 – KG Westmans bror Karl Ivan blir minister i Helsingfors<br />
29 – Marskrisen. CG ringer ÖB. De tyska sjötransporterna ska börja 3-4 april. Marskrisen är<br />
över, CG:s manöver med sjötransporterna har gått i lås. Antalet inkallade minskar. I<br />
fortsättningen ser CG genom fingrarna med det tyska överskottet i transporterna, som<br />
fortsätter. De första delarna <strong>av</strong> SS-divisionen Nord kommer till Norge via svensk järnväg, inför<br />
Barbarossa. Under mars transporteras 27.783 tyska soldater norrut genom Sverige, medan<br />
6.817 reser söderut. Överskottet blir totalt 20.966 man.<br />
29 – CG pratar med Bagge. CG säger att (s) aldrig går med på svensk-finskt samgående. CG<br />
vill antagligen behålla sin handlingsfrihet. Bagge säger till CG att han anser de bägge ha ”en<br />
ganska stark ställning inom regeringen på så sätt att det vore ytterst bekymmersamt för (s)<br />
om vi lämnade den och att vi därför genom <strong>av</strong>gångshot skulle kunna driva den ganska långt<br />
på den linje som ansågo vara den rätta”<br />
29 – CG talar med ÖB om bro över Torne älv.<br />
30 – Richert skriver till CG om Cripps. Tyskland vill inte se ett svensk-finskt samgående, om<br />
det inte sker under tyskt överinseende. Att britterna dessutom är uppmuntrande gör<br />
Tyskland ännu mer negativt. Även Finland är nu ointresserat. Richert kritiserar dessutom<br />
starkt Sveriges hållning vid överläggningarna med Tyskland i samband med marskrisen. ”Den<br />
skrupulösa noggrannhet, varmed man å svensk sida kontrollerat antalet i nord- och<br />
sydgående riktning transporterade permittenter, här uppfattas som småaktig oginhet.” Inför<br />
framtida förhandlingar om nyordning <strong>av</strong> transporterna vill Richert varna CG. Sverige har enligt<br />
Tyskland en allmänt antitysk inställning. Det är livsviktigt för Sverige ”att en radikal<br />
förändring i nämnda hänseende snarast möjligt åvägabringas”. Efter den självklara tyska<br />
slutsegern i kriget kommer Sverige att utlämnas åt Tysklands godtycke.<br />
30 – Anders Forshell talar med kommendör Schultze-Mönting, amiral Raeders stabschef.<br />
Denne har varit hos Hitler, där det nazistiska garnityret även befann sig. Hitler har talat om<br />
Ryssland med en hätskhet som gränsade till raseri. Schultze-Mönting är oförstående till<br />
svenskarnas oro över transiteringarna. ”Kan ni ej begripa sammanhanget? Låt oss då äntligen<br />
kalla barnet vid dess rätta namn: Ryssland!”<br />
31 – Tyska marinledningen skriver om Sverige och Barbarossa. ”För den händelse Sverige<br />
träder in i kriget ska det ske under gemensamt tyskt överbefäl. Sveriges uppgift blir att<br />
huvudsakligen skydda transporterna till Norden.”<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Hägglöf på middag, sitter bredvid Kollontaj. ”Med så låg röst som möjligt<br />
sade jag madame Kollontaj, att allt vad jag sett i Berlin under våren tydde på att Tyskland<br />
förberedde ett krig mot Sovjetunionen. Jag såg att hennes ögon fylldes med tårar, men efter<br />
ett ögonblicks tystnad klappade hon mig på handen och viskade: ’Tyst, käre herr Hägglöf, ni<br />
får inte säga sådant till mig och jag får inte höra vad ni säger.’” Stalin har gett order om att<br />
allt tal om tyska angrepp på Sovjet ska ignoreras.<br />
Apr 1941<br />
• Inga svenska klagomål angående överskottet i tyska transporterna, som blir 2.300<br />
man<br />
• CG ökar trycket på pressen ytterliggare, tom tyskarna uttrycker sig uppskattande<br />
• Bagge träffar högerredaktörer, uppmanar dem att inte framställa Tyskland som<br />
endast fiende<br />
• Finland bedyrar sin neutralitet fram till krigsutbrottet
• Hetsig pressdebatt Sverige-Finland. SvD och DN skriver att Finland måste vara<br />
neutralt. Tanners organ Helsingin Sanomat replikerar irriterat.<br />
• KI Westman svenskt sändebud i Helsingfors, rapporterar att ”den finska ledningen var<br />
djupt engagerad i föreställningen om att Finlands framtid var beroende <strong>av</strong> Tysklands<br />
seger”.<br />
Början <strong>av</strong> månaden – KI Westman talar med Ryti, som säger att landet domineras <strong>av</strong> ett<br />
fullständigt motsatsförhållande till Sovjet. Finland betraktar de tyska transporterna genom<br />
landet om ett skydd. KI Westman kommer till slutsatsen att Finland anser sitt framtida öde<br />
bero på en tysk seger i kriget.<br />
Början <strong>av</strong> månaden – Stedingk uppfattar att Finland snabbt är på glid mot axelmakterna, och<br />
att Finland inte har några betänkligheter gentemot en finsk-tysk offensiv mot Sovjet. En finsk<br />
officer säger att om inte Sverige frivilligt ansluter sig till ett finskt-tyskt anfallskrig, så ska de<br />
tvingas att göra det.<br />
Början <strong>av</strong> månaden – UK går in i Grekland, ett litet mellanspel på den europeiska kontinenten<br />
efter våren 1940.<br />
2 – Ministerialdirektör Alex Walter talar i Handelshögskolans aula, inbjuden <strong>av</strong> Sveriges<br />
Industriförbund. ”Grundläggande aspekter på den tyska handelspolitiken” Hot, lockbeten och<br />
förmaningar. För Tyskland är handelspolitiken bara en del <strong>av</strong> storpolitiken. ”De stater som vill<br />
stå vid sidan om, måste därvid räkna med att de mer eller mindre blir likgiltiga för oss. Men de<br />
stater som också är Tysklands politiska vänner, har erfarit att vi har ställt oss förstående<br />
inför deras ekonomiska behov.” Det nya Europa har bara fördelar att erbjuda Sverige och<br />
svensk industri, framför allt en stegring <strong>av</strong> köpkraften. Men det är nödvändigt för Sverige att<br />
snabbt besluta om man vill delta aktivt. Svenska pressen reagerar positivt och redogör<br />
endast för de tyska lockbetena, med undantag <strong>av</strong> DN och Stockholms-Tidningen, som är lite<br />
mer <strong>av</strong>vaktande. Initierade ser nyordningen <strong>av</strong> Europa rycka närmare, i och med närmandet<br />
<strong>av</strong> kriget mot Sovjetunionen. Där är Tyskland den givna vinnaren.<br />
3 – Wied hos CG. Klagar på Sveriges negativa hållning mot Tyskland under mars. Kritiserar<br />
också att svenska regeringsmedlemmar i offentliga tal så starkt understryker den svenska<br />
neutraliteten. CG svarar att det är riktat mot svenska tidningar, som skriver antityskt.<br />
3 – Stedingk rapporterar till CG om sitt möte med von Falkenhorst, 15-18 mars.<br />
4 – ÖB skriver PM om ”Militära synpunkter på Sveriges läge i händelse <strong>av</strong> krig mellan Tyskland<br />
och Sovjetunionen”. ”Med hänsyn bl a till det för oss vitala intresset <strong>av</strong> att Sovjetunionen<br />
hålles tillbaka och samtidigt till vårt utsatta läge gentemot Tyskland samt vårt behov <strong>av</strong><br />
handelsförbindelser med och över Tyskland, är en mot Tyskland välvillig hållning naturlig.” Om<br />
Finland deltar i kriget är ÖB osäker om Sverige kan behålla neutraliteten. Finland måste få<br />
militärt stöd i striden mot Sovjet. Det är bättre om Sverige självt överger neutraliteten än<br />
tvingas till det <strong>av</strong> Tyskland. Med hänvisning till Sveriges ”framtida prestige och ställning i<br />
norra Europa” ska förberedelser göras för en svensk krigföring mot Sovjet så effektiv som<br />
möjligt redan <strong>från</strong> början. Underhåll ska planeras för en svensk armé i norra Finland.<br />
6 – Tyskland anfaller Jugosl<strong>av</strong>ien och Grekland<br />
7 – Tyskt direktiv till överkommandot i Norge, om Sverige ger sitt tillstånd ska en division<br />
överföras till Finland via Sverige i samband med Barbarossa. Konstateras dock att det inte går<br />
att lita på tillgång till svensk järnväg. Sjötransport istället.<br />
8 – ÖB tar upp förberedelserna för krig mot Sovjet med CG (orientering på UD). Frågan om<br />
stabssamarbete med Finland och brobygge över Torne älv. CG tycker att ”ingen möjlighet nu<br />
finns att ta upp frågan om en järnvägsbro över Torne älv. Ej heller att nu upptaga<br />
stabsöverläggningar med Finland. Bland annat på grund <strong>av</strong> finnarnas lösmynthet.” ÖB skärper<br />
sin PM <strong>från</strong> 4 april. Framhåller mer att Tyskland skulle uppskatta en svensk anslutning till<br />
operationer i öster. Ett enligt ÖB ”gynnsamt <strong>av</strong>görande” är en tysk seger. PM skrivs om flera<br />
gånger <strong>av</strong> adjutanten, Furtenbach, som har svårt att förstå ÖB:s allt mer motsägelsefulla PM:<br />
”Det enda fullt klara och tydliga är en mycket undergiven och passiv inställning vis<strong>av</strong>i<br />
Tyskland.”
8 – Britterna har slagit Italien i Afrika, ”det romerska väldet i ostafrika är inte mer”<br />
(Grafström)<br />
10 – Stedingk besöker finska huvudstabens utrikes<strong>av</strong>delning, som är i extas över Tysklands<br />
framgångar på Balkan. Besöker även generalstabschefen Heinrich, som sjuder <strong>av</strong> förväntning<br />
över att få återta de förlorade finska områdena. Den svensk-finska samförståndstanken<br />
kommer att skadas om Sverige inte hjälper till, åtminstone med frivilligkår.<br />
13 – Japan skriver neutralitetspakt med Sovjet<br />
13 – Wied rapporterar till Tyskland att CG tycker situationen är oangenäm, då UD får ta emot<br />
de tyska klagomålen på den svenska pressen<br />
15 – Hitler säger till kvinnlig beundrarinna att ”Svenskarna hatar oss därför att vi är<br />
nationalsocialister, däri ligger grunden till deras inställning” (SM 393)<br />
15 – von Uthmann skriver till Kellgren, privat brev. Skriver <strong>från</strong> jetset-hotellet Siljansborg, i<br />
Sjurberg. Svidande kritik <strong>av</strong> Sveriges opportunitetsdiplomati. ”De svårigheter som Sverige<br />
lagt i vägen för Tyskland – både nu och tidigare! – skall inte glömmas i framtiden.” Hänvisar<br />
till ”kloka affärsmän som Jacob Wallenberg” är övertygade om att Europa redan denna<br />
sommar kommer att ligga i tysk hand. Sverige måste motarbeta angofila strömningar som<br />
”försvåra eller rent <strong>av</strong> omöjliggöra” Hermann Görings arbete för Sverige. Kellgren ser till att<br />
CG, PAH, mfl får ta del <strong>av</strong> brevet. Jfr PAH ”skuldboken”.<br />
16 – Tyskland missnöjt över att Sverige inte tillät transporten <strong>av</strong> ”de två divisionerna till<br />
Finlands skydd”, PAH konfunderad<br />
17 – Jugosl<strong>av</strong>iens armé ger sig för tyskarna. Landet ockuperas. Svenska beskickningen i<br />
Berlin börjar leverera allt fler underrättelser om tysk uppladdning i öster. Följer strömmar <strong>av</strong><br />
tyska uppgifter till Helsingfors om tysk-ryska förhandlingar, som motiverar den tyska<br />
uppladdningen längs Sovjetunionens gräns. Förhandlingstaktik. Hindrar Finlands neutralitet.<br />
19 – CG får rapport <strong>från</strong> Stedingk, som talat med överste Melander. Finsk-tysk militär<br />
planläggning pågår för ett anfall mot Sovjet. PAH skriver i dagboken att ”vissa finnar”<br />
hoppas på ett nytt krig med Sovjet, för att få revansch. Ungefär samtidigt får ÖB uppgifter,<br />
som kommer <strong>från</strong> Stewen. Det tysk-ryska kriget ska starta i maj-juni. Utvecklingen för<br />
Sverige blir enligt Stewen:<br />
1. Tyskland kommer att kräva transitering via Sverige och eventuellt baser på svenskt<br />
territorium<br />
2. Sverige beräkna svara nej<br />
3. Tyskland kommer att ställa ultimatum till Sverige, enligt 1.<br />
Om Sverige medger transitering innebär det ett skydd åt Finland för ett sovjetiskt anfall<br />
västerut. Stewens profetior är en direkt påtryckning på Sverige.<br />
21 – Greklands Epirusarmé ger sig för Tyskland. Landet ockuperas. De brittiska styrkorna<br />
evakueras till Kreta.<br />
21 kl 10 – Thörnell föredrar för regeringen sin syn på svensk insats i öster, uti<strong>från</strong> PM <strong>från</strong> 4<br />
april. Wigforss vita ilska, undrar hur läget blir om Sverige allierar sig med Sovjetunionen mot<br />
Tyskland. ÖB svarar att det vore absurt. Tom CG negativ mot ÖB, instämmer iofs att det<br />
vore ”absurt” att råka i krig för att hindra Tyskland <strong>från</strong> att hjälpa Finland. Wigforss undrar<br />
om inte Sverige kan förbli neutralt, även om Finland deltar i kriget. ÖB är tveksam till det.<br />
H.son Ericson varnar för sovjetisk ockupation <strong>av</strong> norra Sverige, varför det är nödvändigt med<br />
ett svensk-finskt eller tysk-finskt (!) samarbete. Tyskland får de största fördelarna om<br />
Sverige är ”icke krigförande”, då Sovjets hållning till Sverige då blir återhållsam. Även brittiskt<br />
intresse. Försvarsledningen långt inne på planer om militärt ingripande till Finlands stöd.<br />
Finlands militärattaché Martin Stewen och von Uthmann ”uppträdde som barn i huset” hos ÖB<br />
och försvarsstaben. Då militärerna går börjar en häftig diskussion i regeringen. Sköld tycker<br />
att ÖB verkar förbereda ett anfall på Sovjet i allians med Tyskland ”och for ut i häftiga<br />
ordalag”. Han anser sig stå i ett motsatsförhållande till sin militära ledning. CG tar till orda.<br />
Bagge citerar: ”<strong>Günther</strong> sade sig mena att en tysk-rysk konflikt var sannolik om också inte<br />
omedelbart aktuell. Han trodde ej att ÖB hade menat att man skulle minska på
neutralitetsförs<strong>vare</strong>t mot Tyskland och han instämde till fullo i ÖB:s utsago att det skulle vara<br />
absurt om vi skulle råka i krig med Tyskland på grund <strong>av</strong> ett kr<strong>av</strong> <strong>från</strong> detta på bistånd åt<br />
Finland. Man kunde exempelvis tänka sig som ett sådant kr<strong>av</strong> en begäran om transitering <strong>av</strong><br />
material och trupper <strong>från</strong> Nordnorge till Finland men även andra former för bistånd. Ett<br />
generellt tillstånd till genommarsch ville han inte vara med om. Vi borde alltjämt försöka att<br />
bibehålla neutraliteten vid en eventuell tysk-rysk konflikt men därvid bleve Finlands ställning<br />
<strong>av</strong>görande ... Om Finland komme med, skulle säkerligen Tyskland utöva en utomordentlig<br />
press på oss ... Man måste bereda sig på alla eventualiteter och räkna med möjligheten att vi<br />
måste medverka i Finland.” CG anger gräns – rätt till transport men ingen generell rätt till<br />
genommarsch. KG Westman menar att inget finns att göra i nuet – vilket ger fritt spelrum i<br />
framtiden. PAH håller ett ”utjämnande anförande, som lugnade den finlandsvänlige Bagge”<br />
(Westman) PAH vill främst hålla ihop samlingsregeringen.<br />
21 – Stedingk rapporterar att Finland allt mer inriktar sig på att återerövra sina förlorade<br />
territorier, i skydd <strong>av</strong> ett tyskt anfall mot Sovjetunionen. Bygger på samtal med Finlands<br />
inrikesminister von Born och två finska generaler. ”Den halva miljonen evakuerade vore en<br />
nog stark faktor att förmå varje motstånd hos finska myndigheter mot ett anfall i öster att<br />
vika”. General Talvela säger att: ”En tysk seger är klar 2 veckor efter inmarschen. Det är ej<br />
tvivel om, att Finland kan bära det äventyret.”<br />
21 – CG ”dystrar till inför tyskarnas misslynthet”, enl PAH:s dagbok. ”Frågan om pressen<br />
stöttes och blöttes på nytt. G. känner sig förbrukad som pådri<strong>vare</strong>”<br />
22 – CG på bättre humör, tyskarnas ”hotfulla hälsningar mest verkade nervkrig”.<br />
22 – KI Westman talar med Witting. Finska ledningen önskar inte ”föra landet ut i några<br />
äventyrligheter”. Men ”i dessa tider” kan inte några garantier lämnas för ”vad som kunde<br />
hände om några månader”.<br />
22 – Tyskland får veta att CG ska till Helsingfors<br />
23 – CG i utrikesutskottet. Säger att Finland meddelat att ”de kommer att söka <strong>av</strong>visa<br />
ockuperingsförsök” <strong>av</strong> Åland. Men CG har fått motsatta uppgifter <strong>från</strong> svenske<br />
militärattachén i Moskva. Finland anser sig inte kunna försvara Åland.<br />
23 – Stedingk talar med tyske militärattachén Horst Rössing. Tyskland vill gå till anfall mot<br />
Sovjetunionen snarast, eftersom Sovjet rustar. Tyskland vill trygga sin oljeförsörjning genom<br />
att ta Baku och hota den ”engelska livsnerven” via Asien. ”Finland kommer att taga aktiv del<br />
och få sin belöning.” Sverige ska transportera trupp och förnödenheter, ”icke krigförande”.<br />
Dessutom bör Sverige visa stöd ”genom att deltaga med en frivilligkår på Finlands sida”.<br />
Rössing har färska instruktioner, han har just kommit <strong>från</strong> generalstaben i Berlin.<br />
24 – Stedingk åter samtal med Rössing. Betonar i rapport att ”under inga omständigheter får<br />
källan sippra ut”. Bland annat får Stedingk ta del <strong>av</strong> den tysk-finska operativa planläggningen<br />
inför anfallet mot Sovjetunionen. Bifogar en kartskiss, som visar anfallsriktningarna. Finland<br />
har fått artilleri, luftvärnsartilleri, pansarvapen, luftvärnsautomatkanoner men inga flygplan.<br />
Alla förberedelser ska vara klara till slutet <strong>av</strong> maj, enligt planerna sker anfallet i början eller i<br />
mitten <strong>av</strong> juni. Tyskland anser sig inte behöva finsk hjälp för att nå sina mål, men ”finnarna<br />
ville vara med till varje pris”. Tyskland har då begärt en finsk armékår som del <strong>av</strong> de tyska<br />
stridskrafterna. ”Finnarna hade icke ansett sig kunna biträda denna linje utan vilja koncentrera<br />
sig på att återtaga östra Karelen och Näset”. Finland kommer dock inte att anfalla<br />
omedelbart, utan ska vänta en stund. Då kan de utnyttja de tyska initialframgångarna i öster.<br />
Tyskland kommer i samband med anfallet att begära svenskt svar på en fråga, med kort<br />
tidsfrist. Frågan kommer att <strong>av</strong>se medgivande för tysk trupp och underhållstjänst att<br />
utnyttja svenska järnvägar.<br />
24 – Stedingk äter middag med Melander. Melander får telefonsamtal, Aftonbladet har artikel<br />
om att generalstabsarbete pågår mellan Finland och Tyskland. Stedingk skriver till<br />
Adlercreutz att han känner sig misstänkt som källa. KI Westman och ÖB har delgett CG<br />
Stedingks rapporter.
24 – CG talar i radio. Medger att Sverige givit medgivanden mot Tyskland, när det gäller<br />
transporter. ”Men vi har fått lika mycket igen”, bland annat krigsmateriel. Sverige bör<br />
dessutom så långt som möjligt hjälpa det finska folket i dess återuppbyggnadsarbete.<br />
24 – Tyskland förhör sig om CG:s resa till Helsingfors. Temat ska bli ”Sveriges hållning i<br />
händelse <strong>av</strong> att Tyskland, Finland och Ryssland invecklades i krig”. Sverige ska hålla sig<br />
utanför, med möjligt undantag <strong>av</strong> en at<strong>tack</strong> mot Finland.<br />
25 – Diskussionen fortsätter i regeringen. PAH hänvisar till regeringskontraktet <strong>från</strong> dec<br />
1939, där det står att Sverige inte ska delta i någon aggression. CG stöder detta.<br />
25 – Auswärtiges Amt intresserade <strong>av</strong> CG:s förestående resa till Helsingfors. von Blücher<br />
säger att temat enligt Stedingk är ”Sveriges hållning i händelse <strong>av</strong> att Tyskland, Finland och<br />
Ryssland invecklades i krig”.<br />
25 – CG tillåter tysk transport <strong>från</strong> Haparanda till Narvik, 11 järnvägsvagnar och 150 tyska<br />
soldater. CG framhåller att det rör sig om ett ”undantagsfall”.<br />
25 – Sverige medger tysk kurirlinje Oslo-Helsingfors. CG:s UD rekommenderar tullen en<br />
”välvillig” behandling <strong>av</strong> de tyska kurirerna.<br />
26 – CG informerar Wied om sin Helsingforsresa. Tyskland oroat. Weizsäcker poängterar ett<br />
tyskt och finskt intresse, att motarbete svenskt inflytande på Finland i riktning mot<br />
neutralitet. Weizsäcker vill påverka CG och luckra upp det ”ännu alltför stela svenska<br />
neutralitetsbegreppet”. Under inga omständigheter får Finland teckna <strong>av</strong>tal med Sverige, som<br />
hindrar dess politiska frihet. Blücher säger att ”några personligheter i den svenska<br />
regeringen” vill ändra på Sveriges politiska hållning mot Tyskland. Detta inför en konflikt<br />
mellan Sovjet och Tyskland-Finland. Den svenska politiken ska bli följsammare mot Tyskland<br />
och Finland. Menar CG och Bagge, troligen. Sverige får inte veta att Finland planerar att gå in<br />
i kriget på Tysklands sida, det kan omöjliggöra transitering.<br />
26 – CG och Bagge söker övertala Wigforss att gå med på ”vissa kr<strong>av</strong>” <strong>från</strong> Tyskland vid ett<br />
krig Tyskland-Sovjet, Wigforss skeptisk. CG håller med om att det svenska folket aldrig<br />
”skulle gå in i ett katastrofkrig mot Tyskland om de tyska kr<strong>av</strong>en var hjälp åt Finland”.<br />
26 – Vougt hyllar tyska krigsmakten i Arbetet, ockupationen <strong>av</strong> Grekland är ”en militär<br />
kraftprestation utan motstycke”.<br />
27 – CG pratar med Bagge. De bägge ense om att Sverige måste undvika katastrofen – ett<br />
krig med Tyskland. De tror inte att Tyskland kommer att kräva ett direkt svenskt<br />
deltatagande i kriget mot Sovjet. Dock vänlighet, dvs transiteringar. ”Vi voro överens om<br />
vikten <strong>av</strong> att försöka se till att opinionen inte band sig emot varje samgående <strong>av</strong> denna art<br />
med Tyskland.”<br />
27 – PAH at<strong>tack</strong>erar pressen i partistyrelsen, undrar om vissa journalister ”förstå vilken skada<br />
de kan åstadkomma” och varnar för att journalistiken kan föranleda ett tyskt anfall mot<br />
Sverige. Antagandet om Hitlers irrationalitet dock en myt (PA 457), mer en bas för att<br />
använda odemokratiska metoder (PA 458)<br />
27 – PAH oroar sig för inrikespolitiska faror om Finland går i krig med Tyskland mot Sovjet<br />
27 – Tyskland tar Aten, Grekland ockuperas. Britterna evakuerar. Den tyska ockupationen <strong>av</strong><br />
Balkan och Grekland kommer att binda 40 divisioner i ständiga strider med partisanförband.<br />
28 – Richert skriver till UD. Trycker hårdare på sin iakttagelse att tyskarna retar sig på svensk<br />
”småaktig oginhet”. Tyskland tror att Sverige är utsatt för brittiska påtryckningar. Klagar på<br />
den svenska opinionen. Tyskland inte längre ”torde känna sig riktigt säker på, om den<br />
svenska regeringen i själva verket är så o<strong>av</strong>hängigt <strong>av</strong> den allmänna opinionen”.<br />
27 – Tyskar och italienare driver tillbaka britterna i Afrika<br />
29 – ÖB till Gustaf på Drottningholm. Föredrar sitt PM. ”Hans majestät gillade helt<br />
synpunkterna och uttryckte sin belåtenhet med att föredragningen gjorts samt sade att han<br />
komme att fasthålla vid den givna linjen”, dvs ett gott förhållande till Tyskland.<br />
30 – Jodl har föredragning för Hitler. ”Då osäkerhet ännu rådde om Sveriges hållning, skulle<br />
Tyskland nöja sig med ett löfte att senare få använda svenska järnvägar för tyska
underhållstransporter. I ingen händelse fick finnarna tillåta svenskarna att deltaga i de<br />
förberedelser som nu diskuterades.” Witting får alltså munk<strong>av</strong>le inför mötet med CG.<br />
30 – Tyskland har begärt visering för Karl Schnurre, som går ut denna dag utan att Schnurre<br />
kommer. Troligen inför original-Barbarossa, 15 maj.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Tyskland får föra krigsmateriel till Finland via Sverige<br />
Maj 1941<br />
• CG och Bagge överens om ”dessa problem”, enl Bagges dagbok (PA 405). ”Genom ett<br />
understödjande <strong>av</strong> Finland ev. på samma sätt som under det förra rysk-finska kriget...<br />
kunde tillmötesgå tyska kr<strong>av</strong> i ett svenskt nationellt syfte, nämligen Finlands räddning<br />
undan Ryssland”.<br />
• PAH blir allt mer misstänksam gentemot CG (HK 103)<br />
• Bagge fortsätter träffa högerredaktörer, uppmanar dem att inte endast framställa<br />
Tyskland som fiende<br />
• Den tyska kritiken <strong>av</strong> Sverige tystnar<br />
• Luften surrar <strong>av</strong> rykten, ska Tyskland anfalla Sovjet? Eller ställa ultimatum?<br />
1 – PAH talar på första maj, med adress till Tyskland. Betonar starkt skillnaden mellan<br />
”statsmakternas politik och det svenska folkets inställning” gentemot ”yttringar i pressen”.<br />
1 – OKW räknar inte med att svenska järnvägar kommer att vara tillgängliga i samband med<br />
Barbarossa. Men det utesluts inte.<br />
1 – Juhlin-Dannfelt talar med von Albedyll. Berlin tror inte att Sverige sluter upp om Tyskland<br />
anfaller Sovjetunionen. Räknar dock med att Sverige småningom, efter att ha inhämtat<br />
tillstånd hos Tyskland, ska organisera ett liknande understöd åt Finland som under<br />
vinterkriget. Albedyll sorgsen. ”Den svenska officerskåren genom den socialdemokratiska<br />
regeringen ånyo skulle få se Sverige svika sin historiska uppgift gentemot Finland.” Sveriges<br />
ställning blir inte god vid det man på tyskt håll kallar nyordningen <strong>av</strong> Europa. Albedyll frågar<br />
även rent ut hur Juhlin-Dannfelt tror svenska regeringen skulle reagera på tyska ultimatum<br />
om trupptransport. Troligen får CG ta del <strong>av</strong> Juhlin-Dannfelts rapport.<br />
2 – Regeringen svarar Thörnell med anledning <strong>av</strong> hans anförande 21 apr, Sverige ska söka<br />
bevara neutraliteten vid ett krig Tyskland-Sovjet även om Finland rycks med. Inget svenskt<br />
deltagande i en finsk-tysk aggression. PAH varnar ÖB för vidgade överläggningar med finska<br />
militärer. ÖB ger gliring till Wigforss, tar upp frågan om svenskt ställningstagande på<br />
Sovjetunionens sida mot Tyskland. PAH håller med om att det är uteslutet.<br />
2 – Rössing antyder till Stedingk att Sveriges framtida ställning i Norden beror på vilken<br />
ställning landet tar. Sverige kan inte bli ledarstat, om landet inte bidrar. Då blir istället Finland<br />
ledarstat. ”Krig mot R beslutat”. Den tyska stab som ska leda anfallet ska inrättas i Finland i<br />
slutet <strong>av</strong> maj. ”Finska regeringen lär ha accepterat att parallellt med den tyska aktionen<br />
företaga en aktion i sydöst... Transitering på svenska järnvägar kommer att begäras inom 14<br />
dagar.”<br />
3 – CG håller tal i radio, positiv hållning till Finland (TIETT 69)<br />
4-5 – Nya samtal Stedingk—Rössing. Stedingk trycker hårt på sekretessen i rapportern,<br />
”Endast för den inre kretsen”, dessutom ska handbrevet förstöras efter läsning.<br />
Underrättelser om värvning <strong>av</strong> finländare samt ”Samtal rörande ett krig mot Sovjet”.<br />
Generalstabsarbetet för ett finskt-tyskt anfall mot Sovjetunionen är <strong>av</strong>slutat. Tyskland säger<br />
att om Sverige inte deltar i ”korståget mot kommunismen” ska Sverige ställas utanför<br />
möjligheten till inflytande i ”den kommande nyordningen <strong>av</strong> Europa”. Transitering är ett<br />
minimikr<strong>av</strong> för en nyanserad behandling <strong>av</strong> Sverige efter kriget. Det finns risk för sovjetiska<br />
anfall mot Finland i anslutning till anfallet, vilket är önskvärt ”enär såväl den finska<br />
folkstämningen som Sveriges inställning skulle gynnsamt påverkas här<strong>av</strong>”. Det har aldrig varit<br />
tal om att Finland ska ge upp sin politiska självständighet till Tyskland, eller att den finska<br />
armén ska ställas under tysk ledning. Inte minst då Mannerheim inte kan ställas under en tysk<br />
befälha<strong>vare</strong>.
4 – Ribbentrop instruerar Blücher om CG. Han kan få veta att Sveriges och Finlands<br />
gemensamma anslutning till axelmakterna ”i och för sig var att rekommendera”.<br />
5 – ÖB till CG, de diskuterar Stedingks uppgifter<br />
5 – Wied till CG. Wied rapporterar: ”Spontant nämnde <strong>Günther</strong> slutligen, att den tyske<br />
militärattachén i Finland på sista tiden hade uppehållit sig påfallande mycket med frågor som<br />
sammanhängde med Ryssland och varvid han tillade, delvis ’i märkvärdiga ordalag’.” CG<br />
samtalar med PAH. Berättar att Rössing sagt att ”allt var klart för strid mellan Tyskland och<br />
Ryssland... Anfall skulle sättas in även <strong>från</strong> Norge och alltså fråga bli om genommarsch här.”<br />
CG berättar även att han ”utan att nämna källan” talat om detta med Wied, som svarat att<br />
uppgifterna är grundlösa. Wied skriver i sin rapport till Auswärtiges Amt att CG:s källa är<br />
samtalen mellan Stedingk och Rössing. Första CG-lögnen till PAH? Dessutom ska CG ha sagt<br />
att han inte hade något att invända mot kontakterna Tyskland-Finland. von Uthmann har<br />
uttryckt ”sin stora glädje” över CG:s inställning.<br />
5 – Juhlin-Dannfelt talar med von Albedyll. Albedyll säger att Sverige bör ”<strong>av</strong>hålla sig <strong>från</strong> all<br />
kritik och låtsas som om alla förstod, att Tysklands seger var säker”. Detta är vad de<br />
nazistiska ”herrarna i partiet ville höra. De ville höra det ofta, helst varje dag och genom<br />
talrika munnar. Särskild svensk omsorg ska ägnas Bruno von Uthmann.<br />
5 – Söderblom säger till von Uthmann att ”närvaron <strong>av</strong> omkring två tyska divisioner i Finland<br />
också skulle vara mycket lugnande för Sverige.” Tyskland bör dock undvika ”alltför plötsliga<br />
kr<strong>av</strong> på Sverige”. von Uthmann skriver till Berlin att Sverige kommer att bli mer positivt<br />
inställt till Tyskland när de får bekräftat att Sovjet ska anfallas.<br />
5 – PAH har nattliga hallucinationer om tyska plan över Stockholm<br />
6 – Dankwort träffar Söderblom, Boheman och Kumlin. Söderblom säger att Sverige kommer<br />
att hjälpa Finland om det blir anfallet <strong>av</strong> Sovjetunionen. Dankwort rapporterar att ”Sverige<br />
kommer vidare, om det <strong>av</strong> någon orsak inträder krigstillstånd mellan Tyskland och Finland på<br />
ena sidan och Ryssland på den andra sidan, att vidta alla åtgärder som syftar till Rysslands<br />
fullständiga nederlag”. Söderblom säger att den svenska regeringen noterar ”med<br />
tillfredsställelse” att Finland säkert kan hoppas på starkt tyskt skydd om det blir allvar.<br />
6 fm – CG flyger till Helsingfors, möts <strong>av</strong> KI Westman med bil. Westman undrar vad CG tycker<br />
om det ”aktstycke vi hade fått tag på”, dvs Stedingks rapporter om samtal med Rössing. Cg<br />
berättar att han tagit upp samtalen med Wied. ”Då jag fick höra detta, höll jag på att ramla<br />
ur bilen på vägen in <strong>av</strong> förvåning.” Då CG och Westman kommer fram, berättar Stedingk att<br />
Rössing dykt upp ”alldeles vit i ansiktet”. Han hade blivit utskälld <strong>av</strong> sin minister för att han<br />
läckt till svenskarna. Stedingk är chockad, men nöjer sig med att konstatera att han fått reda<br />
på ”detta olyckliga uttalande i så god tid, att jag i varje fall kunde förhindra en upprepning”.<br />
CG:s pladdrande upprör UD. Hägglöf skriver: ”Ett upprörande brott mot vanliga och i all<br />
synnerhet diplomatiska hedersbegrepp, ett brott som kunde få de allvarligaste konsekvenser<br />
för Rössing och som redan skadat von Stedingks ställning i Finland. Det var också... ett<br />
osympatiskt inslag att ’ställa in sig’ hos tyskarna... <strong>Günther</strong> ansåg – säkerligen med rätta –<br />
att han hade kommit på förtrolig och vänskaplig fot med prinsen <strong>av</strong> Wied.” <strong>Günther</strong><br />
betraktas <strong>av</strong> tyskarna ”som den som målmedvetet verkade för ett gott förhållande till<br />
Tyskland oaktat han ofta rönte motstånd <strong>från</strong> ’marxisterna’ i regering och riksdag... Detta<br />
diplomatiska spel inrymde emellertid även vissa faror. Ett telefonbesked <strong>från</strong> Führerns<br />
högkvarter kunde på ett ögonblick kasta ikull allt vad man trott sig ha uppnått efter månader<br />
<strong>av</strong> stilla svensk-tysk diplomati... När <strong>Günther</strong> i samtal med Wied tog upp Rössings<br />
meddelanden till von Stedingk, skedde detta i <strong>av</strong>sikt att <strong>av</strong> vännen Wied få höra om denne<br />
icke delade <strong>Günther</strong>s uppfattning att Rössings uttalanden var grundlösa eller i varje fall<br />
missvisande. <strong>Günther</strong> var en fin och hänsynsfull man. Hade han anat att den tyske<br />
militärattachén skulle råka illa ut, hade han säkert icke prisgivit honom. Man kan tycka att<br />
detta var bra godtroget.” (Hägglöf 101) Stedingk klagar på CG, i närvaro på KI Westman. CG<br />
är ”oförstående i <strong>av</strong>seende på det olämpliga i uttalandet. Han ansåg, att när han <strong>av</strong> ÖB fått<br />
orienteringar, som berörde så livsviktiga frågor, hade han skyldighet att gå till grunden”. CG
svamlar, det finns ingen anledning att röja källan. Ångrar sig inte heller, tvärtom. Röjer åter<br />
källan till Wied 10 maj. Ger istället Tyskland möjlighet att förebygga en bekräftelse <strong>av</strong><br />
Stedingks uppgifter, då CG besöker Helsingfors. CG kan medvetet och med en bestämd <strong>av</strong>sikt<br />
ha röjt Rössings uppgifter och identitet för Tyskland. Sverige måste enligt CG vara berett att<br />
gå med på tyska kr<strong>av</strong> i samband med en tysk-sovjetisk konflikt. Om svenska regeringen får<br />
veta att Finland aktivt ska delta som allierad i ett nazityskt anfallskrig mot Sovjetunionen<br />
riskerar han en låsning. Regeringen kan på förhand bestämma sig för ett nej till de tyska<br />
kr<strong>av</strong>en. Finland ska ju inte genast delta i anfallet, vilket underlättar ett svenskt medgivande<br />
till kommande kr<strong>av</strong>. Förutsatt att regeringen inte vet att Finland några dagar senare ska gå<br />
med i anfallskriget. Även möjligt att CG uppfattar Rössings uppgifter som medvetet läckage,<br />
och att han genom sitt samtal med Wied skickar ett budskap till Auswärtiges Amt att det är<br />
lönlöst att försöka påverka på detta sätt.<br />
6 em – CG träffar Witting. ”Efter min ankomst till Helsingfors sammanträffade jag idag –<br />
tisdag em – på tu man hand med utrikesminister Witting. Denne upprepade därvid i mycket<br />
bestämda ordalag, att Finlands utrikespolitik vore oförändrad och att dess bestämda önskan<br />
vore att hålla sig utanför stormaktskriget.”<br />
6 kvällen – CG och Witting träffas igen, Witting klagar på den svenska opinionens fientlighet<br />
mot Tyskland. En ”tysk person i inflytelserik ställning ” (troligen Weissauer) har uttryckt<br />
starkt tyskt missnöje med Sverige, dock inga hot. CG svarar att ”en bättring kunnat<br />
förmärkas” i de svenska tidningarnas hållning och därmed en ”ökad förståelse framträtt <strong>av</strong><br />
vikten att upprätthålla goda förbindelser med Tyskland”. Witting varnar att Finland väntar en<br />
kapplöpning mellan Tyskland och Sovjetunionen om Åland, vilket oroar CG.<br />
7 – CG träffar Ryti. Ryti säger att Finland ska försöka hålla sig utanför stormaktkriget. Men<br />
om Sovjetunionen blir fullständigt besegrat <strong>av</strong> Tyskland någon gång i framtiden, så kan<br />
Finland ”icke underlåta att göra vissa kr<strong>av</strong> gällande beträffande Hangö och Östgränsen”. CG<br />
skriver att Ryti lovat att ”omedelbart underrätta oss därest något <strong>av</strong> betydelse inträffade i<br />
Finlands förhållande till Tyskland”.<br />
8 – Tyskland får för sig att CG erbjudit Finland ett försvarsförbund, som förutsätter strikt<br />
finskt neutralitet. Witting försäkrar Blücher om att det inte är sant. Witting informerar också<br />
Blücher om CG:s uttalanden i övrigt. ”Han arbetade på att göra Sveriges hållning till Tyskland<br />
’förnuftigare’. <strong>Günther</strong> förstår också att en absolut neutralitet inte är genomförbar.” Witting<br />
är övertygad om att CG kommer att bibehålla sitt inflytande över PAH! Ur svensk synpunkt är<br />
CG:s samtal ett misslyckande – inget närmande till Finland och han tror på det finska<br />
beskedet om fortsatt neutralitet.<br />
8 – Stedingk överlämnar sina bilagor <strong>från</strong> 4-5 maj till CG, vid en lunch. CG säger att uppgifter<br />
<strong>från</strong> Stedingk om finska förberedelser om aktivt deltagande i anfallskrig mot Sovjetunionen är<br />
”sagor”, som inte gör någon nytta i Stockholm. CG vill kanske tysta Stedingk.<br />
9 – CG hem. Rapporterar till PAH skriftligen, som skriver i dagboken att samtalen ”synes ej ha<br />
gett något nytt”. CG ger presskonferens med ”inre krets <strong>av</strong> chefredaktörer”. Finland tror inte<br />
på ett krig Tyskland-Sovjet. Det finns inget militärt samröre mellan Finland och Tyskland.<br />
Hägglöf säger till Boheman: ”Tror han själv på vad han säger?” Boheman blir indignerad. KI<br />
Westman tror att CG styrs <strong>av</strong> rädsla för Tyskland. Se 1959.<br />
9 – Tyskland begär <strong>av</strong> CG transport via Sverige. 240 man och gods ska föras <strong>från</strong><br />
Charlottenberg till Haparanda. CG säger ja utan att ta upp saken med regeringen. Poängterar<br />
att det är ett undantagsfall.<br />
10 kl 8.21 – Transporten <strong>från</strong> 9 maj <strong>av</strong>går <strong>från</strong> Charlottenberg<br />
10 – CG:s dotter Lena gifter sig<br />
10 – CG i statsrådsberedningen. Redogör för samtalen i Helsingfors. Bagge skriver att det är<br />
”en besvikelse att <strong>Günther</strong> inte tycktes ha uträttat mera där”. CG säger att inget krig väntas i<br />
Finland mellan Sovjet och Tyskland. Försvarsstaben gör sig beredd att delta i kapplöpningen<br />
om Åland, som CG varnats för <strong>av</strong> Witting.
10 – CG träffar Wied. Upprepar sitt röjande <strong>av</strong> källan Rössing, <strong>från</strong> 5 maj. Berättar att han<br />
fått lugnande besked om krig Sovjet-Tyskland.<br />
10 – Auswärtiges Amt förbjuder Rössing att tala med Stedingk om Sovjetunionen. Attachégruppe<br />
i Berlin telegraferar att Rössing kommer att få <strong>av</strong>lösning på sin post. Tyske<br />
flygattachén Petersen har försökt pumpa Stedingk om vad Rössing sagt. Stedingk ledsen för<br />
Rössings skull, ”en mycket ledsam affär” pga CG. Stedingk övertygad om att Rössing lämnar<br />
uppgifterna <strong>av</strong> omsorg för Sverige. Rössing ska ofta ha sagt att ”Finland vinner för mycket”.<br />
Dock inte omöjligt att Rössing agerat med stöd <strong>av</strong> Berlin, för att få besked om<br />
transiteringsfrågan.<br />
10 – Thörnell på middag hos Uthmann. ÖB sammanfattar med sympati Uthmanns åsikter: ”Vi<br />
måste i handling visa, att vi ville underlätta den tyska segern och ej snegla åt en engelsk<br />
seger, undvika att tala om neutralitet, vilket begrepp ej erkändes <strong>av</strong> Tyskland.” Se 9 juni.<br />
11 – Stedingk besöker finsk militär på ”jägarmöte” på Leponiemi. ”Tonen var alldeles en<br />
annan än bara en vecka tidigare”. Hör två finska militärer samtala, dem ovetande. De säger<br />
att ”allt prat om krig vore strängt förbjudet”. Stedingk förlorat sitt förtroende.<br />
12 – Tyskland begär ny transport Charlottenberg-Haparanda. CG meddelar nu PAH<br />
omedelbart. Ska omfatta dryga 100 man samt bilar och cyklar.<br />
13 – Regeringen tar upp den tyska begäran om transport. CG säger inte något om<br />
transporten 10 maj. Regeringen säger nej, med undantag <strong>av</strong> fordonen och deras chaufförer.<br />
14 – Söderblom talar med Dankwort om transporten. Säger att tidigare transport uttryckligen<br />
beskrivits som ett ”undantagsfall” i överenskommelsen. Dankwort svarar att denna transport<br />
är en fortsättning på den tidigare. Ett svenskt nej ”förmodligen i Berlin skulle uppfattas<br />
såsom utslag <strong>av</strong> småaktighet”.<br />
15 – Planerat startdatum för Barbarossa (förskjuts)<br />
15 – Totala tyska överskottet i transporterna till Norge är 24.568 man.<br />
15 – Tyska transporten åter i regeringen. CG argumenterar för ett ja, eftersom det handlar<br />
om ”hemvändande permittenter och chaufförer”. Anser ”att man inte borde ta upp en stor<br />
strid på en sådan bagatell”. PAH stöder honom och regeringen säger ja. PAH antecknar att<br />
alla tyskar inte får följa med transporten, men det är fel. Hela den tyska styrkan på 84<br />
soldater och 26 officerare får följa med.<br />
15 – Hitler är mycket fientligt inställd mot Sverige, säger att ”dess härskande klass är i<br />
grunden pro-brittisk” (PAOK 252). Se även 1959! (Hägglöf)”Sverigekärlek”. (DNU 233)<br />
15 – CG talar för interparlamentariska gruppen. Säger att Sverige inte bara ska inrikta sig på<br />
försvar gentemot Tyskland, även att ”Sveriges möjligheter att hjälpa Finland är större än<br />
under vinterkriget”. PAH skriver i dagboken: ”Han har tydligen inte släppt tankarna på ’vår’<br />
roll. Men där<strong>av</strong> blir intet, i vart fall inte med mig som delaktig”.<br />
16 – S-riksdagsmannen D<strong>av</strong>id Gust<strong>av</strong>sson skriver brev till Socialdemokratiska förtroenderådet<br />
(vad är det?) där han är rädd för att ny aktivism utformas i regeringen, med anledning <strong>av</strong><br />
CG:s tal den 15:e maj. PAH påminns om problemen.<br />
16 – Tyskland undrar om det är möjligt med ”mera regelbundna transporter”. Söderblom<br />
svarar nej. Dankwort säger att beskedet inte ska vidarebefordras till Auswärtiges Amt, då det<br />
kan leda till att saken får ”onödigt stora proportioner”.<br />
19 – Sovjetiske spionen Sorge i Japan kommer över detaljerade planer på Barbarossa, Stalin<br />
vägrar tro på dem<br />
19 – Italienska armén i Abessinien (Etiopien) kapitulerar till UK<br />
20 – Tyskland anfaller britterna på Kreta, med luftlandsatt trupp.<br />
20 – Schnurre på resa till Norden, träffar Ryti i Helsingfors. Hitler vill att Finland skickar<br />
stabsofficerare, för förhandlingar om samordningen <strong>av</strong> tyska och finska stridskrafter. Rytis<br />
svar är positivt. Se vidare 24 maj.<br />
21-23 – Tyskland begär uppgifter om transportkapaciteten på de svenska järnvägarna. CG<br />
informerar PAH, som svarar att ”de naturligtvis icke kunna få”. Först nu får regeringen reda<br />
på det tyska intresset för ett omfattande användande <strong>av</strong> de svenska järnvägarna. Inför Karl
Schnurres besök skriver PAH att han ”inte hade något budskap och icke tänker tala om<br />
Finland och Ryssland. Vidare att man inte kommer att begära någon medverkan <strong>av</strong> oss vid en<br />
eventuell konflikt mellan Tyskland och Sovjet. Men det är mest synd om oss själva som inte<br />
förstå var plats!!!” (obs, tre utropstecken)<br />
21 – Söderblom svarar Richert, ang klagomålen på svensk oginhet. Det är inte konstigt att<br />
antalet resande tyskar räknas, då betalningen utgår per person. Dessutom räknar inte<br />
Sverige – det är Tyskland som meddelar hur många de resande är. Det handlar dessutom om<br />
stora belopp, fram till april har transporterna kostat 8.751.000 kronor.<br />
22 – PAH talar inför SSU, säger att enighet finns om neutralitet vid ett krig Tyskland-Sovjet<br />
24 först – Schnurre och von Uthmann träffar CG i 90 minuter. Uthmann skriver 27 maj till<br />
Berlin att CG sagt till Schnurre att Sverige är redo att sluta militärfördrag med Tyskland om<br />
frontväxling sker. von Uthmann gillar Schnurre, kallar senare samarbetet för ”mycket gott”.<br />
24 sedan – Schnurre träffar PAH i 30 min. Schnurre framhåller ”Sveriges starka betonande <strong>av</strong><br />
neutraliteten och en strikt och stel tillämpning där<strong>av</strong> kunde i Tyskland uppfattas som ägnade<br />
att fjärma länderna <strong>från</strong> varandra. Rikskansler Hitler hade den övertygelsen, att Tysklands<br />
kamp mot England fördes i hela Europas intresse.” Tyskland hoppas på ”en mera positiv<br />
inställning <strong>från</strong> svensk sida till samarbetet inom det nya Europa”. ”Tyska regeringen alls icke<br />
ville tvinga Sverige till något, som det självt ej önskade, men å andra sidan hoppades man att<br />
på frivillighetens väg ernå ett närmare samarbete.” PAH förstår troligen att Schnurre talar om<br />
ett krig mot Sovjetunionen. PAH framstår som förhandlingsvillig och framhäver inte<br />
neutraliteten för mycket. Senare får Sverige reda på att Schnurre anser PAH vara ”en man<br />
som var skuren ur starkt virke”.<br />
24 efteråt – CG säger till PAH att Schnurre ”icke trodde på någon rysk-tysk<br />
sammandrabbning”. ”Det var riktigt att Schnurre inte hade något budskap.”<br />
24 – Den så kallade Salzburgöverläggningen mellan tysk och finsk militär startar. Den finska<br />
delegationen leds <strong>av</strong> general Heinrichs.<br />
24 – Bismarck och tunga kryssaren Prinz Eugen bryter sig ut, möter brittiska flottstyrka,<br />
slagskeppet Prince of Wales och slagkryssaren Hood. Sänker Hood, i Danmarkssundet. Av<br />
besättningen på 1.477 man överlever tre. Hood var när hon byggdes 1918 störst i världen.<br />
Bismarck färdigställdes 1940-41 och var då störst i världen.<br />
25 – Gustaf talar på Barnens dag i Norrköping. ”Det är min bestämda uppfattning, att man<br />
icke bör tänka på vad som för ögonblicket är det bästa, utan framförallt på det som är det<br />
rättaste och lyckligaste för vårt älskade fosterlands framtida ställning, även efter<br />
världskrigets slut.” Kan enligt PAH ”väcka misstankar om undfallenhet” gentemot Tyskland.<br />
PAH tar kontakt med CG som läst talet innan det hölls (skrev talet?), ger honom reprimand.<br />
PAH misstänker att CG söker driva in Sverige i allians med Tyskland och Finland. (PA 471) CG<br />
svarar undvikande. PAH ska <strong>av</strong>vakta reaktionerna i Sverige och utlandet. Dessa uteblir, varpå<br />
PAH inte återkommer till saken.<br />
27 – KI Westman träffar Witting. Undrar vad 51 tyska officerare ska göra i Finland, då<br />
visering för genomresa via Sverige ansökts. Witting svarar undvikande. Deras vistelse i<br />
Finland kan inte tillmätas betydelse. Witting redovisar för den tyska transportorganisationen i<br />
Finland, Westman tycker redogörelsen är ”föga precis”. Westmans omdöme blir att den finska<br />
utrikesledningen förlorat sin utrikespolitiska handlingsfrihet.<br />
27 – Bismarck sänks <strong>av</strong> brittiska flottenheter ur Home Fleet<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Finland och Tyskland möts i Salzburgkonferensen. Jodl föreslår att två<br />
tyska divisioner koncentreras till trakten <strong>av</strong> Rovaniemi, under skenet <strong>av</strong> trupp<strong>av</strong>lösning.<br />
Uppmarsch 10-15 juni. Finlands Heinrichs vill att Tyskland besätter Åland. Tyskland säger nej.<br />
Istället ska två finska regementen placeras på ögruppen.<br />
30 – Tyskland skickar meddelande om operation Blåräven, som uppfångas <strong>av</strong> svenska<br />
underrättelsetjänsten. Dock svårigheter att dechiffrera meddelandet.<br />
Sommaren 1941
• Beslutet om att ”slutgiltigt lösa den judiska frågan” lämnas muntligt <strong>av</strong> SS-chefen<br />
Heinrich Himmler till den blivande kommendören för Auschwitz, Rudolf Höss<br />
• Massmord på judar förekommer vid tyska invasionerna <strong>av</strong> Riga (Lettland), Vilnius och<br />
Kaunas (Litauen)<br />
Jun 1941<br />
• Stora tyska trupptransporter till Finland ger Sverige visshet om att landet övergivit<br />
sin neutralitet<br />
• Tack <strong>vare</strong> svenska krypto<strong>av</strong>delningen på försvarsstaben kan Sverige ta del <strong>av</strong><br />
kommunikationen mellan tyska styrkorna i Norge och Berlin. Kan följa den tyska<br />
uppmarschen till Finland.<br />
• Midsommarkrisen hotar bryta sönder det parlamentarisk-politiska systemet, blir<br />
istället en vändpunkt i opinionsutvecklingen<br />
1 – Britterna evakuerar Kreta<br />
3 – KI Westman rapporterar att 40-50 tyska officerare kommit till Finland med flyg. Starten<br />
på Helsingforsförhandlingarna, 3-6 juni. Stedingk rapporterar att Finland ”givit slutgiltigt<br />
besked på <strong>av</strong> tyskarna framställda frågor och kr<strong>av</strong> <strong>av</strong>seende, utöver operativa ärenden,<br />
särskilt underhållstjänst”. I själva verket bekräftar Finland Jodls förslag på<br />
Salzburgkonferensen.<br />
4 – Jodl ger klartecken för operation Blåräven, överföringen <strong>av</strong> den tyska huvudstyrkan till<br />
Finland med transportfartyg.<br />
4 eftermiddagen – Försvarsstaben får kännedom om Blåräven, meddelandet <strong>från</strong> 30 maj har<br />
dechiffrerats <strong>av</strong> försvarsstabens underrättelse<strong>av</strong>delning ”En operation med<br />
täckordsbeteckningen Blaufuchs skulle börja den 7. juni, <strong>av</strong>seende att under förevändning <strong>av</strong><br />
<strong>av</strong>lösning ut<strong>av</strong> de i Nordnorge stående bergsfördelningarna taga ned dessa till trakten öster<br />
om Rovaniemi, samtidigt som de <strong>av</strong>lösande förbanden – två söderi<strong>från</strong> kommande<br />
fördelningar – samlades i samma område. Avlösningen skulle sedermera bli stående i <strong>av</strong>vaktan<br />
på händelseutvecklingen vid de tysk-ryska förhandlingarna.” Försvarsstaben vet om<br />
uppladdningen i Nordfinland innan de tyska förbanden ens börjat röra på sig.<br />
4 kl 17 – ÖB är i Karlskrona, med andra höga officerare. Får meddelande att hans närvaro<br />
önskas påföljande dag i Stockholm.<br />
5 – Tyska Oberkommando Wehrmacht (OKW) får i uppgift att planera transporten <strong>av</strong> en<br />
division genom Sverige i samband med Barbarossa, enligt en ”Interne Besprechung”.<br />
Antecknas att: ”Sändebudet Schnurre, efter besök i Stockholm, har det intrycket att Sverige<br />
är berett att efter det att Operation Barbarossa inletts, tillåta genomtransport <strong>av</strong> tyska<br />
trupper.” Schnurre ska på dagen för Barbarossa överlämna en not i frågan till Sverige.<br />
5 – Blåräven startar, de första transportfartygen lämnar Stettin (Blåräven I, bla 169:e<br />
divisionen, 20.000 man) och Oslo (Blåräven II, 10.600 man) med destination Uleåborg.<br />
5 – Konferens om Blåräven på försvarsstaben. Beredskapsökning diskuteras. ”Tecken som<br />
kan tyda på att förhållandet mellan Tyskland och Ryssland hastigt kan skärpas och vår granne<br />
i öster hastigt nog kan bli ett nytt Bulgarien”. Sköld ger Thörnell tillstånd till<br />
beredskapsökningar.<br />
5 – CG på semester, PAH tf utrikesminister. PAH skriver om Blåräven i dagboken, tyskarna är i<br />
färd med att till Finland föra två divisioner <strong>från</strong> Nordnorge och någon division söderi<strong>från</strong>.<br />
5 – Stedingk tillbaka i tjänst (sjuk), gör ”Överblick över det aktuella läget beträffande<br />
Finland”. De tyska operativa förberedelserna i Finland är klara, vad gäller rekognosering,<br />
proviant, ammunition, material och transportledning. Dock anmärkningsvärt att ”ehuru det<br />
öppet talas om det väntade kriget, t v icke synes ha vidtagit några större förberedelser för<br />
ökande <strong>av</strong> den militära beredskapen”.<br />
5 – Juhlin-Dannfelt får försäkringar om att Tyskland inte hyser aggressiva planer mot Sverige,<br />
tvärtom (Falkenhorst)
6 – Svenska marinen sveper mineringen i Öregrunds skärgård i samband med Blåräven.<br />
”Varvid både tyska örlogsfartyg och trupptransportfartyg i marinens tjänst bereddes<br />
möjlighet att passera på svenskt inre territorialvatten.” Ett tiotal tyska transportfartyg siktas<br />
utanför Gotland, de har nordostlig kurs.<br />
7 – PAH skriver i dagboken om Finlands hållning gentemot Sverige. ”Det verkar falskspel.”<br />
7 – Stedingk <strong>av</strong>går som svensk militärattaché i Helsingfors. Sjukdom och eventuellt omöjlig<br />
situation efter CG:s indiskretion. Ersätts <strong>av</strong> Curt Kempff. Träffar Rössing, som ger honom en<br />
halvtimme innan han denna lördagskväll ska på teatern. Rössing beklagar sig över ”det sätt<br />
som vi behandlat honom. Rössing påpekar sitt tillmötesgående mot Sverige. Han har ”givit<br />
informationer vida utöver vad han egentligen haft rätt att lämna”. ”Men efter vad som nu<br />
inträffat, vore hans karriär fördärvad och alla hans förhoppningar om att till hösten få bli<br />
överförflyttad som militärattaché till Stockholm, vilket varit hans dröm, voro grusade.”<br />
Rössing är inte arg på Stedingk, utan mest på Wied. Säger ingenting om Christian <strong>Günther</strong>,<br />
men Kempff konstaterar att ”vi själva stoppat till en <strong>av</strong> våra bästa informationskällor”.<br />
Kempff jagar vidare efter information. På Börsklubben (fruktansvärt tjusig klubb i Helsingfors<br />
med Mannerheim som medlem, broderklubb med det svenska överklassgänget Sällskapet) får<br />
han <strong>av</strong> okänd källa höra att den finska regeringen väntar på större händelser. Finland löper<br />
små risker men har allt att vinna.<br />
8 – Kempff får <strong>av</strong> ”fullt initierad och trovärdig” källa höra att Finland ”hoppades få spela<br />
Ungerns roll. Dvs när förhandlingarna om Berlins omöjliga kr<strong>av</strong> går i stöpet och Murmansk<br />
blivit besatt, gör man efter ett par dagar rättning vänster och följer med fram”. Kempff<br />
skriver rapport till Adlercreutz, som sedan ska ha meddelat UD.<br />
9 – Finland inkallar reservister<br />
9 – PAH lämnar som tf utrikesminister redovisning om Finland i regeringen, under ”absolut<br />
tystnadsplikt”. Håller sig till CG:s linje, som Finland redovisat. CG <strong>av</strong>bryter sin semester och<br />
flyger till Stockholm<br />
9 – KI Westman träffar Witting. Betonar att Finland handlat under tysk press, Finland har inte<br />
kunnat ”begå självmord”. Witting till motanfall, det är Sverige som börjat på eftergifternas<br />
väg gentemot Tyskland. Rapport går till Auswärtiges Amt. Sverige är bittert över att Finland<br />
inte rapporterat om de tyska transporterna. Sverige har korrekt underrättelseinformation om<br />
trupptransporternas storlek och är välinformerat om tyska uppmarschen i Finland. Kivimäki<br />
ska dessutom ha sagt att ”Richert vet allt”. När CG får reda på Wittings uttalande, kallar han<br />
till sig Wasastjerna. Förebrår finska regeringen ”mot tilltagen att urskulda de tyska<br />
truppkoncentrationerna i Finland genom hänvisning till transiteringen i Sverige”.<br />
9 – Richert rapporterar om samtal med Kivimäki. ”Finland måste gå med Tyskland. Enligt<br />
Richert behövdes inga tyska påtryckningar, finnarna hade seglat in för fulla segel.” (EW 163)<br />
9 – Wasastjerna informerar Boheman Sverige om de tyska trupptransporterna (Blåräven).<br />
”Därest ett tyskt-ryskt krig komme till stånd, vilket <strong>från</strong> tysk sida i Finland framhållits som<br />
det mest sannolika, skulle dessa trupper utgöra ytterliggare skydd för Finland.” Finland ska<br />
mobilisera. ”Den finska regeringen också såge fram mot framtiden med stora bekymmer. Den<br />
hade emellertid befunnit sig i ett absolut tvångsläge.” Om det inte blir något krig mellan<br />
Tyskland och Sovjetunionen, ”så bleve självfallet förhållandet till Ryssland utomordentligt<br />
skärpt”. Wasastjerna säger att en tysk division är på väg. Boheman svarar att Sverige sedan<br />
flera dagar vet vad som är i görningen, inklusive att betydligt mer trupper än en enda division<br />
går mot Finland. Undrar om Tyskland planerar aktion mot Åland, vilket Wasastjerna inte tror.<br />
Han har heller inte hört något om tyska fordringar mot Sverige. Wasastjerna beklagar skarpt<br />
att Sverige inte informerats, han har inget vetat själv förrän två dagar tidigare.<br />
9 – ÖB skriver ”Militära synpunkter på Sveriges läge den 9 juni 1941”. Tysk trupp i Finland ”i<br />
samförstånd med den finska politiska ledningen, om ock framtvingat.” Kan vara förberedelse<br />
för tyskt anfall mot Murmanskbanan. ”Finlands möjlighet att förbliva neutralt vid en tysk-rysk<br />
konflikt givetvis är borta.” Men ÖB håller möjligheten att Tyskland inte önskar krig som den<br />
troligaste. Istället öka pressen mot Sovjetunionen, vilket kommer att ge ett skärpt
förhållande mellan Finland och Sovjetunionen. ”Jag utgår <strong>från</strong> den förutsättningen, som synes<br />
mig rimligast nämligen att Sveriges politik principiellt inriktas på att intaga en välvillig hållning<br />
mot Tyskland så långt som möjligt är utan att bliva dess allierade eller uppgiva vår integritet<br />
och vårt oberoende, men utan fasthållande vid en hårddragen tolkning <strong>av</strong><br />
neutralitetsbegreppet i gammal mening...” Välviljan har en stor fördel för Sverige – man<br />
slipper stor svensk trupp mot Tornegränsen. Thörnell vill dock ha ett svenskt besättande <strong>av</strong><br />
Åland, eftersom han inte tror Finland klarar <strong>av</strong> det. Ålandsfrågan är den allra viktigaste frågan<br />
för Sverige. ”Om Tyskland tillåtes behärska inloppet till Bottenh<strong>av</strong>et även på den svenska<br />
sidan, skulle vi sannolikt <strong>av</strong> Västmakterna och Ryssland behandlas som öppna fiender...”<br />
Visserligen krävs Finlands samtyckte för svensk trupp på Åland. ”Det torde dock ej behöva<br />
vara omöjligt, åtminstone om Sverige samtidigt förklarar sig vilja som ’icke krigförande’<br />
underlätta operationerna mot Ryssland.”<br />
9 kvällen – UD startar febril aktivitet för att hindra att svenska opinionen tar <strong>av</strong>stånd <strong>från</strong><br />
Finland. Pressen i hela landet varnas så starkt, att Auswärtiges Amt anmärker att de aldrig<br />
förut sett en så kraftfull varning. CG träffar Sven Tunberg och ledande personer <strong>från</strong><br />
Stockholmspressen. Upplyser om tyska transporterna och pekar på känsligheten. CG talar om<br />
mobilisering på Gotland, eftersom ”man på tysk sida önskade se Gotland starkt rustat”.<br />
9 sent på kvällen – Stewen pratar med försvarsstabsofficeren Georg von Döbeln (namnet!).<br />
Stewen erkänner öppet att han ”innerligt hoppades” att Tyskland går till anfall, så att Finland<br />
kan ta tillbaka östra Karelen. Blir det inte krig ”det Gud förbjude” kommer Tyskland att ta<br />
hela makten i Finland, vilket leder Sverige in i det tyska intressesystemet.<br />
10 – ÖB hos CG, lämnar sina planer, inklusive rekommendation <strong>av</strong> svensk trupp på Åland. ÖB<br />
ser fram emot ett krig, som ska sluta med tysk seger. ”Kommunismens nedslående”<br />
11 – Ryti hoppas att den tysk-ryska militära uppgörelsen ska komma snart, enligt KI Westman<br />
11 – Boheman tror att Tyskland kommer att anfalla Sovjetunionen, då tyskarna inte i längden<br />
kan hålla så mycket soldater koncentrerade i öster.<br />
11 – Middag med finska journalisterna, UD:s pressbyrå på Hasselbacken. CG, Bagge och<br />
Gjöres deltar. (SG 331) Bagge talar med Wasastjerna, som ”betraktade vad som nu skett i<br />
Finland som en bankrutt för den linje han velat fullfölja, nämligen den svenska linjen...”<br />
Wasastjerna ser detta som ett personligt misslyckande. Gällande de tyska transporterna<br />
säger sig Wasastjerna vara förargad och besviken över att inte ha blivit underrättad tidigare.<br />
Men Finland har en misstanke om Sverige: ”Man hade den uppfattningen att det fanns en<br />
medlem <strong>av</strong> svenska regeringen som direkt underrättade Ryssland.” Bagge uttrycker förvåning<br />
och tvivel, men Wasastjerna framhärdar. Okänt om Bagge för informationen vidare i<br />
regeringen.<br />
12 – Försvarsstabens underrättelse<strong>av</strong>delning sammanställer orientering om Blåräven.<br />
Detaljkunskap om den tyska grupperingen i Finland.<br />
12 – Melander träffar Adlercreutz och Björk i Stockholm. Hoppas på ”utlösning” mellan<br />
Tyskland och Sovjetunionen<br />
13 – ÖB hos Gustaf. Kungen tror inte att Tyskland går med på att Sverige besätter Åland.<br />
”Osannolikt ett aktivt ingripande <strong>från</strong> Hans Majestät att vänta.”<br />
13 – Kempff träffar Airo, säger att Mannerheim nu omfattar tanken att ”Man ska aldrig sluta<br />
strida mot Djävulen och ryssen”.<br />
13 – Kempff rapporterar till försvarsstaben att Tyskland kan anfall Sovjetunionen i<br />
midsommarhelgen<br />
13 (14?) – Stalin förnekar att några motsättningar föreligger Tyskland-Sovjet, i en Tasskommuniké.<br />
”Inga tyska kr<strong>av</strong> framhållits mot Sovjetunionen.” Tysklands tal om uppladdning i<br />
samband med förhandlingar med Sovjetunionen <strong>av</strong>slöjas som en lögn.<br />
14 – Blåräven <strong>av</strong>slutas<br />
14 – KI Westman träffar Witting, som är i ”halvt upplösningstillstånd” pga Tass-kommunikén<br />
om vilken han just underrättats. Finland har <strong>av</strong>krävt Tyskland löfte om hjälp, om Sovjet<br />
utsätter Finland för repressalier. Till skillnad <strong>från</strong> de finska militärerna fruktar Witting ett tyskt
anfall, då den finska neutraliteten är bruten. Sovjetiska motåtgärder är att vänta. Knappast<br />
en bekräftelse till svenska UD att finska utrikesledningen skiftet position sedan CG:s besök i<br />
Helsingfors. Witting säge ratt han inte vet mera. ”Men vem kan beskriva hur månen ser ut på<br />
baksidan?” Witting <strong>tack</strong>ar KI Westman för att den svenska pressen har hållits på mattan. Den<br />
har ”undvikit allt, som kunde göra Finlands ställning delikatare än den är”. KI Westman<br />
resonerar efteråt att om det blir krig mellan Tyskland och Sovjet, så vinner Tyskland<br />
sannolikt. Sovjetunionen blir då försvagat för åtskilliga år framöver, även om britterna<br />
småningom lyckas besegra Tyskland. Sovjetunionen kan då inte föra en aggressiv politik mot<br />
sina grannar. Även om det inte blir ett tyskt anfall, så kommer Tyskland att ställa stora kr<strong>av</strong><br />
på Sovjetunionen. I inget fall innebär detta några större risker för Finland. Enda risken är om<br />
den tyska uppmarschen är en camouflerad manöver mot Storbritannien. Stor skillnad, jämfört<br />
med de finska utsagorna <strong>från</strong> 9 juni. Då hade Tyskland agerat mot Finland med hot och press.<br />
Eftersom det nu är klart att inga förhandlingar pågår Tyskland-Sovjet kan Witting inte längre<br />
påstå detta. Finland har istället krävt tysk hjälp.<br />
14 – Kempff träffar generalstabschefen Heinrichs, som lett förhandlingarna med Tyskland.<br />
”Finland nu tagit ett <strong>av</strong>görande steg, som kanske skulle komma att missförstås på svenskt<br />
håll. Men Finland hade efter sina erfarenheter <strong>av</strong> ’freden’ med ryssarna inget val. Varje tysk<br />
soldat på finsk jord innebar en ökad trygghetsgaranti för Finland. Ryssland hade sedan de<br />
dagarna intill nu legat som en verklig dödsskugga över landet. Man måste gripa tillfället att<br />
befria sig <strong>från</strong> denna mara. Finland fått nödvändiga garantier <strong>från</strong> Tyskland: någon fara<br />
förelåg inte att Finland senare skulle utlämnas till ryssarnas gottfinnande.” Angående den<br />
finska neutraliteten säger Heinrichs att ”denna nu de facto var uppgiven”.<br />
14 – UD-promemoria skrivs, ”Några anteckningar till den senaste utvecklingen i Finland”<br />
(Kumlin). Tysklands syfte med aktionen är att ”eliminera den sovjetryska krigsmakten”, dvs<br />
ett större anfall. En eliminering <strong>av</strong> den ryska krigsmakten är både ett svenskt och ett finskt<br />
intresse. ”Särskilt om man anser det vara ett svenskt intresse att Tyskland militärt krossas<br />
eller <strong>av</strong>sevärt försvagas i stormaktskonflikten, torde en sådan utveckling böra hälsas med<br />
tillfredsställelse, då härigenom behovet ur svensk synpunkt <strong>av</strong> ett starkt Tyskland so motvikt<br />
mot ett Ryssland med imperialistiska tendenser under krigets senare skede ... väsentligt<br />
försvagas.” UD har i förhandskalkyler för den nuvarande situationen ofta räknat med att<br />
Sveriges medverkan kommer att krävas i samband med tyska transporter. Om det inte blir<br />
något tyskt anfall kommer det inte att påverka Finland nämnvärt. ”Finlands uppgivande <strong>av</strong><br />
neutralitetspolitiken och omfattande <strong>av</strong> den tyska orienteringen skulle då framstå som en<br />
isolerad företeelse...” Det viktiga för Finland – och Sverige – är Tysklands och Sovjetunionens<br />
relativa styrka. ”Vad som nu inträffat i Finland måste Sovjet alltid ha räknat med och Finlands<br />
läge vis<strong>av</strong>i Sovjet skulle i framtiden icke varit mindre farligt om denna händelseutveckling<br />
uteblivit.” Tysklands trupper i Finland försvagar i och för sig Sveriges militärpolitiska läge.<br />
Men Sverige har ändå, sedan ockupationerna <strong>av</strong> Norge och Danmark, befunnit sig i den tyska<br />
maktsfären. ”Något stöd för en ’neutral’ svensk politik gentemot Tyskland har Finland icke<br />
utgjort.” Det viktigaste för Sverige är nu förhållandet till Tyskland. Det är viktigare än<br />
någonsin att förhållandet inte försämras. Samtidigt är situationen ett gyllene tillfälle för<br />
Sverige att förbättra relationen till Tyskland. ”Sovjets tillbakaträngande är, såsom ovan<br />
nämnts, icke blott ett finskt utan även ett svenskt intresse <strong>av</strong> betydande omfattning.”<br />
Promemorian anknyter till CG:s positiva reaktion i feb 1941, ”någon gång ska man ha tur”. UD<br />
ser inget skäl att motarbeta eller ens ifrågasätta Finlands tyskorientering – tysk trupp i<br />
Finland skyddar även Sverige <strong>från</strong> sovjetiska anfall. Tyskland har nått bägge sina mål vad<br />
gäller Sverige. Det är möjligt att använda svenska järnvägar och den svenska utrikesledningen<br />
med CG i spetsen är berett att genomföra spontana handlingar <strong>av</strong> välvilja, för att förbättra<br />
Tysklands syn på Sverige. Sverige har redan börjat, minröjningen 6 juni. Däremot inte<br />
Thörnells våta drömmar om aktiv svensk insats i öst. Nu gäller bara att hålla den svenska<br />
pressen och därmed opinionen positiv till Tyskland.
Mitten <strong>av</strong> månaden – SAAB producerar 12 plan per månad (bomb och jakt). Hantverksmässig<br />
produktion, enligt Grafström.<br />
16 – Tysk planering om att överföra 163:e divisionen sjövägen<br />
17 – Finland genomför total mobilisering<br />
17 – CG ger ÖB negativt svar om svenskt besättande <strong>av</strong> Åland. ”Ingen utsikt att regeringen<br />
skulle göra något för ett befordra ett svenskt besättande <strong>av</strong> Åland.”<br />
17 – CG i utrikesnämnden. Den ”tysk-ryska frågan” är ännu oviss, men CG väntar sig en kris<br />
denna månad. De tyska divisionerna är på plats, två divisioner kring Rovaniemi och<br />
Sallafronten – som under vinterkriget hölls <strong>av</strong> svenska frivilligkåren – är besatt med tysk<br />
trupp. Cirka hälften <strong>av</strong> den finska armén är inkallad. CG kritiserar dock inte Finland. Undén<br />
säger den finska förklaringen är ”bra lite tillfredsställande” och konstaterar att Finlands och<br />
Sveriges utrikespolitik gått isär. CG hänvisar till vad Witting sagt i Helsingfors – Finland ska<br />
hålla sig utanför. Undén menar att Finland kommer att delta i anfallet på Tysklands sida.<br />
Martin Skoglund undrar om det inte kommit några som helst tyska kr<strong>av</strong> på transitering och<br />
transporter. CG svarar kort: ”Absolut ingenting!”<br />
17 em – Tyskt kr<strong>av</strong> på transitering. Maenns vill transportera livsmedel Trelleborg-Haparanda-<br />
Rovaniemi och Charlottenberg-Storlien-Luleå. Totalt 1.500 järnvägsvagnar. Transporterna<br />
beviljas.<br />
18 – Vänskapsförbund tecknas mellan Tyskland och Turkiet<br />
18 morgonen – Kempff träffar Rössing, som är oroad över den finska armén. Fruktar att<br />
finländarna ”skulle visa sig mycket ’lättryckta’ och inte förstå att bida sin tid”. Det vill säga<br />
att de ska anfalla för tidigt, samtidigt med tyskarna? Rössing tvivlar på de finska<br />
generalernas förmåga att leda ett anfall. Finland har nu i praktiken genomfört allmän<br />
mobilisering, den finska uppbådsapparaten fungerar perfekt. ”Tyska uniformer börjar synas på<br />
gatorna”. Kempff kritiserar Finlands ”germanofiler”, för att de kastat landet i Tysklands<br />
armar. Finlands politik är den ”livräddes grepp efter båtkanten, sak samma vart båten sedan<br />
går”. KI Westman rapporterar: ”Man får tydligen räkna med, att Finland nu drivits så långt, att<br />
de <strong>av</strong>görande besluten ifråga om landets utrikespolitik icke längre kunna fattas i Helsingfors.”<br />
Enligt<br />
18 – Richert skriver att Sverige ”under de närmaste veckorna kan komma att ställas inför<br />
<strong>av</strong>görande ställningstaganden”. Kräver en snäll svensk press. Uppmaningarna kommer <strong>från</strong><br />
Grundherr och är ingen kritik, utan ”ett vänskaplig tråd inför närmaste tidens utveckling”.<br />
18 – Publicistklubben överlämnar fana till Finlands journalistförbund<br />
18 – Visering begärs för envoyén Karl Schnurre, genomresa till Finland och återresa med<br />
vistelse i Sverige. Inför resan träffar Schnurre Hitler på Bergshof. Hans uppgift är att se till<br />
att Sverige går med på att transitera den 163:e infanteridivisionen <strong>från</strong> Norge till Finland.<br />
”Hitler poängterade då att det endast gällde transiteringen <strong>av</strong> denna division, trots att jag<br />
påpekade att om man önskade liknande transiteringar i framtiden, var det något man måste<br />
vidta mått och steg för redan vid denna förhandling. Hitler intresserade sig inte för denna<br />
invändning.” Uppgiften är lämnad långt i efterhand, men ändå oerhört intressant. För det<br />
första är det Hitler personligen som instruerar om transiteringen, inte någon lägre<br />
transportansvarig i tyska krigsmakten. Visar transiteringens betydelse – den är Hitlers test <strong>av</strong><br />
Sveriges hållning inför framtiden. Transiteringar hit eller dit är egentligen mindre viktigt, det<br />
centrala är hur Sverige kommer att reagera. Dessutom säger alltså Hitler redan här att det är<br />
en engångsföreteelse, vilket kommer att betyda mycket för den svenska behandlingen <strong>av</strong><br />
förfrågan och rent personligt för Christian <strong>Günther</strong>s möjligheter till att föra en egen<br />
utrikespolitik. Schnurre får även instruktioner <strong>av</strong> Jodl. Enligt Richert långt senare ska<br />
instruktionerna vara desamma. Sverige ska ha full frihet att säga ja eller nej. Annars inget<br />
stort problem, sjötransport <strong>av</strong> 163 divisionen.<br />
18 kvällen – Richert träffar Schnurre på teater i Berlin. Schnurre hoppas ”få ligga några dagar<br />
i Saltsjöbaden”. Dagen efter skriver Richert: Schnurre måhända installerar sig i Saltsjöbaden
för att vara tillhands för eventuella överläggningar om det tysk-ryska kriget skulle utbryta,<br />
vilket man i diplomatiska kretsar här idag synes allmänt övertygad om.”<br />
18 sent på kvällen – Order till Assarsson: Bränn arkiven! UD bedömer krigsrisken som<br />
överhängande, räknar med ev repressalier mot svenska beskickningen. Tyska medborgare<br />
reser till Finland <strong>från</strong> Sovjetunionen.<br />
19 – Finska journalisterna reser hem<br />
19 – Konselj. Sverige <strong>av</strong>slår finsk begäran om köp <strong>av</strong> krigsmaterial. Ett ”antal millioner” anslås<br />
till befästningsarbeten vid norska gränsen. KG Westman anser åtgärden militärt värdelös, men<br />
fungerande <strong>av</strong> ”folkpsykologiska skäl”. Wigge bitter över Finland, som glidit in i Tysklands<br />
armar. KG Westman konstaterar att krigsförberedelserna fortsätter i Tyskland och Finland.<br />
”Man kan nu säga att stubintråden är tänd och frågan är om den skall skäras <strong>av</strong>.” Konseljen<br />
tar inte upp frågan om mobilisering.<br />
19 – Det andra <strong>av</strong> två riksdagsbeslut om censur (förhandsgranskning) <strong>av</strong> tidningar och<br />
tidskrifter. Lagen stiftas, men kommer aldrig till användning.<br />
19 – PAH träffar CG, som är ”mycket allvarlig”. Christian <strong>Günther</strong> ”sade något om att nu vårt<br />
öde som aldrig förr kunde komma att bero på mig. Jag lovade att jag räknat med att vi kunde<br />
ställas inför något liknande Turkiet, men att vår utgångspunkt måste vara ett <strong>av</strong>visande <strong>av</strong><br />
pakter och ingenting fick antydas som kunde uppmuntra till förslag om sådana. <strong>Günther</strong> var<br />
ense med mig härom och försäkrade att han icke skulle komma att ge det minsta på hand,<br />
men även ett sådant fall måste till sist bedömas realpolitiskt. Däri var jag ense med honom,<br />
men underströk att ståndpunktstagandet får ske med tanke icke blott på stunden utan också<br />
på framtiden.” Påtryckning <strong>av</strong> CG mot PAH, vet att hans åsikt vägleder regeringen och<br />
neutraliserar Wigge. PAH är inte låst vid ett nej till tyska kr<strong>av</strong>, gränsen går vid pakt med<br />
Tyskland – men till och med där säger PAH att inget är omöjligt. PAH är inte säker på tysk<br />
seger mot Sovjetunionen.<br />
19 – Forshell till OKM, Tyskland begär dislokationsuppgifter för de svenska försvarskrafterna.<br />
Dislokation = förskjutning <strong>från</strong> normalläge. Detta för att undvika ”incidenter”.<br />
19 kvällen – von Post i Berlin får reda på de kr<strong>av</strong> som tyskarna kommer att ställa på Sverige i<br />
samband med Barbarossa. I stort sett helt korrekt. Får uppgifterna <strong>av</strong> envoyén von Grundherr<br />
under ”sällskaplig samvaro” och sammanställer listan skriftligt. Skickas till UD. Grundherr<br />
poängterar att frågorna inte är särskilt viktiga för Tyskland, utan en ”bukett medelstora<br />
frågor”. Sveriges hållning till Tyskland under kriget blir helt utslagsgivande för den framtida<br />
behandlingen <strong>av</strong> Sverige. Ett långvarigt krig gör det omöjligt att inte gå med i<br />
tremaktspakten. En varning till Sverige och en påtryckning till den svenska regeringen. De<br />
tyska kr<strong>av</strong>en visserligen inte är militärt viktiga men ett test <strong>av</strong> Sveriges hållning inför<br />
framtiden.<br />
20-21 – Trots alla negativa besked slutför försvarsstaben direktiven för ”X-operationen” mot<br />
Åland. Militärt fullt funktionsduglig, men in- och utrikespolitiskt helt orealistisk – kanske en<br />
bra sammanfattning även <strong>av</strong> Olof Thörnell.<br />
20 – Sverige svarar ja på förfrågan om dislokationsuppgifter, men Sköld poängterar för ÖB<br />
att Sverige förbehåller sig rätten till skadestånd. Regeringen väntar ett tyskt anfall mot<br />
Sovjetunionen ”omkring den 23 juni”, enligt Andersson i Rasjöns dagbok.<br />
20 – ÖB träffar CG, säger att han är övertygad om att det nu blir krig Tyskland-<br />
Sovjetunionen. De bägge pratar om mobilisering. Thörnell vill inte mobilisera, eftersom<br />
Tyskland kan uppfatta det som en fientlighet mot deras förbindelser. CG håller med. Under<br />
marskrisen har han dock velat ha mobilisering, för att stärka det svenska förhandlingsläget.<br />
Varför vill han inte stärka det nu? ÖB undrar hur regeringen ställer sig till en tysk transitering.<br />
CG svarar att regeringen ”regeringen nog var med på transitering <strong>av</strong> material och livsmedel,<br />
men skulle säga nej till transitering <strong>av</strong> trupp”. ÖB undrar om Sverige verkligen vill gå i krig<br />
mot Tyskland ”för en så pass liten sak”. Svarar CG att ”detta sannolikt ej skull e bli fallet”.
20 – CG håller sin sista presskonferens inför Barbarossa, varnar pressen för att ”genom<br />
alarmerande artiklar jaga upp stämningen”. Pressen ska ”följa utvecklingen med lugn, inte<br />
sätta tro till överilade rykten och skjuta det tysk-ryska förhållandet i bakgrunden”.<br />
20 kl 21 – Rapport <strong>från</strong> Helsingfors, indicier pekar på att Tyskland anfaller 22 eller 23 juni<br />
21 – von Posts lista distribueras till regeringen via UD, en påtryckning <strong>av</strong> CG (SIOB 335)<br />
21 – Lördag<br />
21 – Svensk trupp skickas till Gotland. Militär stabsberedskap bara i ett organ:<br />
Försvarsstabens krypto<strong>av</strong>delningen beordras inte högsta beredskap under midsommarhelgen.<br />
21 – KI Westman på audiens hos Ryti och Witting. Ryti säger luddigt att han inte vet vilken<br />
vändning utvecklingen ska ta, men att krisen är nära förestående. Witting säger hotfullt att<br />
det finns ett starkt tyskt missnöje med Sverige. Men han vill inte precisera vad missnöjet<br />
gäller. Tyskland har inte sagt något till Sverige om missnöje sedan en dryg månad, tvärtom.<br />
Witting försöker troligen skrämma Sverige till en välvillig hållning inför anfallet.<br />
21 – Regeringen hemförlovas inför midsommar. CG har planerat fira midsommar i Folkärna,<br />
Dalarna (ca 1 mil söder om Avesta). Reser inte.<br />
21 – PAH bjuder in Olle Waldenström till bridge i hemmet (hustrun Sigrid bortrest), ber<br />
honom ta med två vänner. PAH stöter på CG och bjuder in även honom.<br />
21 kl 18 – Bridgespelandet börjar hos PAH<br />
21 kl 20 – CG anländer till PAH<br />
22-25 – Sovjetiska flygangrepp på Finland? (FIBP 10)<br />
22 – Söndag<br />
22 – Richert skriver brev (till Söderblom) där han menar att ”en för Tyskland och Finland<br />
gynnsam utgång <strong>av</strong> det ryska kriget är för Sverige ett vitalt intreese. Därom måste väl alla<br />
vara ense.”<br />
22 – Bagge skriver i dagboken att Tyskland blivit vänskapligt inställt till Sverige efter<br />
Schnurres samtal med CG. Han visste alltså om dessa! (PAOK 444)<br />
22 – Sveriges marinattaché i Berlin, Anders Forshell, skriver entusiastiskt om svenskt<br />
deltagande i kriget. ”Om detta nya krig kommer att tillsammans med Finland <strong>av</strong> Tyskland att<br />
föras till ett segerrikt slut, vilket jag personligen anser bliva fallet inom kort tid, utan att<br />
svensk insats i någon form göres för att medverka till vår arvfiendes likviderande – då är det<br />
också slut med Sveriges militära framtid... Om storkriget, vilket jag tror, vinnes <strong>av</strong> Tyskland,<br />
Europas nyordning kommer till stånd och dess militära struktur skall <strong>av</strong>göras, då kommer<br />
enligt min övertygelse ett Sverige, som intet positivt gjort under kriget, att sjunka ner till ett<br />
Danmarks status, Finland att tillgodoses på vår bekostnad i norr och vår krigsmakts saga vara<br />
all.” (Hägglöf 105) (DNU 182)<br />
22 – Svenska beskickningen i Moskva hjälper resterna <strong>av</strong> den finska ambassaden att<br />
återvända till Finland, sedan Paasikivi tidigare rest<br />
22 kl 1 – Bridgespelandet upphör, PAH städar upp<br />
22 kl 2 – PAH i säng<br />
22 kl 3 – Hitler sänder ut lösenordet ”Dortmund” vilket startar Tysklands anfall mot<br />
Sovjetunionen i gryningen (Barbarossa). Från Finland inleder tyska bergsjägardivisioner<br />
operation Renntier, at<strong>tack</strong>en mot Petsamoområdet. Hitlers dagorder sänds ut i radio:<br />
”Tillsammans med sina finska kamrater står segrarna <strong>från</strong> Narvik vid Norra Ish<strong>av</strong>et. Tyska<br />
divisioner under ledning <strong>av</strong> Norges erövrare och finska krigshjältar under sin egen marskalks<br />
ledning skyddar Finlands område.” Finland tvingas dementera. Sverige <strong>av</strong>ger ingen<br />
neutralitetsförklaring i kriget Finland-Sovjet. Levererar kanoner, ammunition, lastbilar,<br />
radioutrustning, och reservdelar till finska krigsmakten. Säger nej till att sälja finska<br />
statsobligationer, rekrytera frivilliga på förbanden och utrusta dem ur Kronans förråd.<br />
22 kl 5 – Flygvapnets kommandoexpedition får reda på anfallet, tysk begäran att flyg inte<br />
ska beskjutas.<br />
22 kl 5 – PAH meddelas om Barbarossa på telefon <strong>av</strong> Söderblom, UD. ”Några meddelanden<br />
härom till svenska regeringen icke ingått.” PAH somnar om!
22 kl 6 – Richert kallas till Ribbentrop, via telefon <strong>från</strong> protokollchefen vid Auswärtiges Amt<br />
22 kl 6.30 – PAH väcks <strong>av</strong> af Uhr (Flygkommandot) ang tysk framställan om främmande plan<br />
över Sverige. Dankwort har överlämnat not till Söderblom om saken.<br />
22 kl 7.10 – Richert till Ribbentrop, som även ska träffa representanter för Turkiet, Spanien,<br />
Slovakien och Kroatien. Richert sist – tecken på att Sverige anses minst viktigast. Richert får<br />
vänta.<br />
22 kl 7.30 – Telefonbud <strong>från</strong> UD väcker regeringsledamöterna (Gjöres). Sköld är på väg till<br />
Skåne men hejdas då han ser DN:s löpsedlar på Centralen. Westman ser på vägen in till stan<br />
”oändliga rader <strong>av</strong> cykelåkare ute för att njuta <strong>av</strong> sin semester, oftast ett ungt par<br />
tillsammans, mången gång båda i baddräkter. Man fick en skymt <strong>av</strong> vacker och sorglös<br />
ungdom, när de åkte förbi i årets ljusaste tid.”<br />
22 kl 7.30 – PAH anländer till kanslihuset, ger ÖB order om att tyska plan inte ska skjutas ner<br />
utan <strong>av</strong>visas genom varningsskott 22-23 juni (enligt order <strong>från</strong> 1 juni ska inte tyska och<br />
finska plan beskjutas, däremot sovjetiska). ÖB ska även via radio återkalla permitterade vid 2.<br />
armékåren och Övre Norrlandsgruppen. Höjd beredskap på Gotland. Anländer även CG, Sköld,<br />
af Uhr, major Bengtsson. Övriga droppar in. Möller använder ”den dova händelselösheten” att<br />
gå och dricka en kopp kaffe (Gjöres). Bagge kommer ”blek och i hållningen mycket<br />
påminnande om en tomsäck”. PAH beger sig till Centralen för morgonkaffe, de övriga får<br />
ledigt tom kl 12.<br />
22 morgonen – Gustaf anländer till slottet <strong>från</strong> Tullgarn<br />
22 kl 8 – Ribbentrop tar emot Richert<br />
22 kl 8.30 – Schnurre kommer till UD, CG tar emot honom ensam, kör ut Söderblom ur<br />
rummet och Boheman får inte komma in – vilket förvånar UD-personalen. (SG 336) Schnurre<br />
överlämnar lista på kr<strong>av</strong> till CG:<br />
1. Transporter<br />
• Genomfart <strong>av</strong> tyska trupper (omkring 1 division) på svenska järnvägar och med<br />
svenska transportmedel <strong>från</strong> trakten <strong>av</strong> Oslo till Finland.<br />
• Genomtransport <strong>av</strong> komplettering (”Nachsub”) och försörjningsgods till Finland på<br />
svenska järnvägar och med andra svenska transportmedel.<br />
• Tillhandahållande <strong>av</strong> tillgängligt tonnage, särskilt tanktonnage, för tysk-finska ändamål<br />
2. Användandet <strong>av</strong> det svenska telekommunikationsnätet för tyska telekommunikationer<br />
• Särskilda sakkunniga kommer likaledes att tilldelas den tyske militärattachén i<br />
Stockholm.<br />
3. Tillstånd för överflygning <strong>av</strong> svenskt territorium <strong>av</strong> enstaka flygplan och angivande <strong>av</strong><br />
flygplatser som ägnar sig för nödlandning<br />
4. Marinfrågor<br />
• Minspärrar på svenskt territorialvatten till skydd för den svenska kustfarten och till<br />
komplettering <strong>av</strong> tyska spärrar utläggas efter överenskommelse med den tyska<br />
marinen. Krigsfartyg <strong>från</strong> Sovjetunionen tillåtas icke passera genom spärrluckorna.<br />
• Sverige skyddar efter förmåga sjöfarten inom svenskt territorialvatten. Det är<br />
önskvärt att genom ändamålsenliga svenska åtgärder säkerställes att det svenska<br />
skärgårdsområdet på ostkusten icke <strong>av</strong> ryska sjöstridskrafter (u-båtar) utnyttjas som<br />
stödjepunkter eller ”tillflyktsort”<br />
• Icke internering <strong>av</strong> tyska sjöstridskrafter, som <strong>av</strong> vilken som helst orsak söka skydd<br />
på svenskt territorialvatten eller i svenska hamnar, också för det fall att den <strong>av</strong><br />
folkrätten sanktionerade uppehållstiden <strong>av</strong> oförutsedda omständigheter överskridas.<br />
5. Ytterligare frågor <strong>av</strong> militär eller näringspolitisk art, som följer <strong>av</strong> ovanstående, lösas<br />
genom särskilda förhandlingar.<br />
Ett svenskt <strong>av</strong>slag på kr<strong>av</strong>en betraktas som en ovänlig handling och att Sverige inte önskar<br />
en tysk seger i kampen mot bolsjevismen.
”Engångstransport” <strong>av</strong> en division <strong>från</strong> Oslo till Finland (oklart om ”engångs” härrör <strong>från</strong> CG<br />
eller Schnurre). ” Överflygning <strong>av</strong> svenskt territorium <strong>av</strong> enstaka flygplan och angivande <strong>av</strong><br />
flygplatser som ägnar sig för nödlandning ” strider mot artikel 8 i de svenska<br />
neutralitetsreglerna. Men UD kommenterar att luftkrig är ”en så pass ny företeelse”, att man<br />
inte behöver ta så hårt fasta på reglerna. Även ev önskemål om framtida svensk frivilligkår till<br />
Finland (enl Andersson). CG lovar Schnurre att han ska tala för bifall i regeringen (därför han<br />
vill vara ensam?). Schnurre skriver rapport. CG ”jämlikt sin politiska grundinställning hade<br />
visat en uttalad förståelse för samtliga tyska militära önskemål”. Det drygt timslånga<br />
samtalet ”uppenbart hade tjänat syftet att förse <strong>Günther</strong> med argument inför en nödvändig<br />
uppgörelse inom den svenska regeringen”. <strong>Günther</strong> ska först gå till kungen. ”<strong>Günther</strong> <strong>av</strong>såg<br />
att detta skulle komma att tjäna som stöd för hans egen åsikt”. CG:s taktik är att han först<br />
måste vinna PAH.<br />
22 fm – De tyska förbanden är redan inne ca 5 km på sovjetiskt territorium<br />
22 fm – Richert får äntligen träffa Ribbentrop. ”Sverige hade uppenbarligen velat intaga en<br />
ställning vid sidan: detta hade man i viss mån på tysk sida beklagat, men tagit ad notam som<br />
ett faktum. Herr von Ribbentrop hoppades nu, att det utbrutna tysk-ryska kriget ej skulle<br />
föranleda någon antitysk hetskampanj i svensk press, som vid så många tillfällen uppstått<br />
mot Tyskland, under det man å tysk sida önskade blott vänskap med och hyste endast<br />
vänskapliga känslor mot Sverige.” Vidare gör Tyskland nu Sverig een tjänst, vad gäller<br />
Finland. Inget stöd at Schnurres förhandlingar, ingen påtryckning vad gäller transitering.<br />
Troligen känner Ribbentrop inte ens till kr<strong>av</strong>en mot Sverige. Sverige är enlig thonom oviktigt.<br />
22 fm – KI Westman till Witting. Witting bekräftar att Finland kommer att bevara ”sin<br />
’neutrala’ hållning”.<br />
22 kl 10 – CG anländer till slottet för att informera Gustaf och kronprinsen. Syfte att<br />
övertyga kungen om ett ja innan PAH kommer? (PA469) Gustaf kommer överens med CG om<br />
att försöka påverka PAH?<br />
22 kl 10.30 – PAH anländer till Gustaf, som ev hotar abdikera. PAH har ev redan bestämt sig<br />
för att Sverige måste säga ja. Samlar här argument?<br />
22 innan kl 12 – PAH och CG beger sig gemensamt till regeringskansliet. CG säger att<br />
kungens abdikationshot var ännu tydligare till honom, innan PAH kom.<br />
22 kl 12 – Regeringen samlas. PAH, CG, Bagge, Ewerlöf, Bergquist, Sköld, Möller, Herm,<br />
Eriksson, Gjöres. CG informerar om kr<strong>av</strong>en, som man via von Posts rapport var förvarnad om.<br />
Schnurre har framhållit att Tysklands inställning till Sverige varit dålig i början <strong>av</strong> maj – hos<br />
Hitler hade den nått nollpunkten. Men att det blivit en förbättring sedan dess. Det tyska<br />
kr<strong>av</strong>et är ett positivt bevis för att Sverige nu intagit en vänskaplig hållning mot Tyskland.<br />
Schnurre har personligen betonat vikten <strong>av</strong> en svensk frivilligrörelse. Schnurre ska ha sagt:<br />
”Finland skall komma med, även om det inte är det nu och det är klart, att det skall bli en<br />
gemensam aktion mellan Finland och Tyskland”. Sverige ska få förbli neutralt, Tyskland vill<br />
varken ha tillgång till svenskt territorium eller baser på svenskt område. ”Ett <strong>av</strong>böjande skulle<br />
minst sagt anses som en ovänlig handling <strong>från</strong> svensk sida och han tillade att det skulle<br />
uppfattas ännu värre, ty Hitler skulle uppfatta ett <strong>av</strong>böjande på så sätt att Sverige inte<br />
önskade Tysklands framgång i det nya företaget.” Sverige bör inta ”en neutralitet till förmån<br />
för Finland och Tyskland samt ställa sig positivt till att stödja Finland med dess försörjning<br />
och med leveranser <strong>av</strong> krigsmaterial”. CG redovisar ingen egen åsikt, men citerar Schnurre så<br />
ingående att ingen tvivlar på var CG står. PAH fortsätter. Säger att han fått intrycket att<br />
kungen tänker abdikera om han inte får igenom sin mening, att Sverige ska säga ja.<br />
Välkommet för CG, ett tecken på att PAH tänker gå på CG:s linje. Beslutas att återsamlas<br />
hela regeringen kl 10 den 23 jun eftersom hela regeringen krävs. Gör upp schema för möten<br />
(riksdagsgrupper osv). Riksdagen inkallas via radio för första gången, ”vilket visade sig vara<br />
en effektiv metod” (PAH). Inget sägs om transiteringen som engångshändelse.<br />
22 eftermiddag – CG talar med Schnurre. CG säger att ett svenskt svar är att vänta tidigast<br />
torsdag 26 juni. Schnurre invänder att det är ”i allra senaste laget”, varpå CG lovar påskynda.
22 eftermiddag – Boheman talar med Schnurre. Sverige går med på att ”preliminära tekniska<br />
överläggningar kunde igångsättas” med järnvägsmyndigheterna och med marinen, angående<br />
bla mineringar. Transportofficerarna ska mötas kl 12 dagen efter. Försvarsstaben skriver PM<br />
om hur transiteringen ska skötas. Tar även itu med ”förberedelser för de åtgärder som vid<br />
bifall till noten borde vidtas” – järnvägsbevakning, luftvärnsberedskap och flygberedskap.<br />
22 eftermiddag – CG talar med KG Westman. Schnurre .har begärt ”engångstransport för en<br />
division <strong>från</strong> Oslo till Finland”. Första gången begreppet ”engångs” nämns? Hänvisar det till<br />
Schnurre muntligen.<br />
22 tidig kväll (?) – Wasastjerna besöker CG. Understryker de tyska önskemålens betydelse<br />
för Finland. Finsk trupp har besatt Åland. Sovjetunionen har genomfört bombanfall mot finsk<br />
sjöfart, men anses inte betyda att Finland är i krig. Richert har talat med Kivimäki, undrar om<br />
Finland är i krig med Sovjetunionen. Denne svarar nej, men är ”förvånad över att Finland<br />
redan <strong>från</strong> början invecklats i kriget.; meningen hade varit, att det skulle ske först på ett<br />
senare stadium”.<br />
22 kl 17.30 – PAH och CG äter middag på Reisen (tillsammans med Kollberg och CG:s svåger<br />
Erik Lind). Därefter bridge hos Kollberg.<br />
22 kvällen – Churchill håller tal utan att först ha hört krigskabinettet, där han knyter ihop<br />
västkriget med Barbarossa. ”Varje individ eller stat som kämpar mot nazismen kommer att få<br />
vår hjälp. Varje individ eller stat som marscherar med Hitler är vår fiende.” Talet välter CG:s<br />
tankar om framtiden helt över ända.<br />
23 – måndag – Midsommarafton<br />
23 – Nothin anländer till Sthlm <strong>från</strong> sommarhem i Småland<br />
23 – Sköld förlänger ordern om att inte beskjuta tyska och finska plan veckan ut, dvs tom 29<br />
juni. Får försvarsstabens PM om förberedelserna.<br />
23 morgonen – Wasastjerna besöker CG igen.<br />
23 kl 10 – Allmän beredning i regeringen, föredragning <strong>av</strong> CG och PAH. CG föredrar samma<br />
genomgång som dagen innan, med tillägg <strong>av</strong> Finland. Den tyska divisionen ska stärka landets<br />
försvar – ska sättas in mot Hangö. Finland önskar förnödenheter, krigsmateriel,<br />
kreditlättnader, hjälp med minering på internationellt vatten och ”minsta möjliga svårigheter”<br />
för en svensk frivilligrörelse. ”Finland hoppades bestämt på hjälp <strong>från</strong> Sverige, eljest skulle<br />
stämningen bli hård.” CG övergår till analys. ”Sannolikt skulle ett <strong>av</strong>böjande svar icke medföra<br />
omedelbart krigshot men däremot betraktas som ett uttryck för att Sverige definitivt ställde<br />
sig på en mot Tyskland ovänlig ståndpunkt och förr eller senare måste likvideras <strong>av</strong><br />
Tyskland.” Inrikespolitiskt har Finlands begäran gjort att frågan om den svenska opinionen<br />
kommit i ett annat läge. Det gäller nu en ”begäran om hjälp till Finland och det skulle vara<br />
fullständigt absurt om vi skulle ge oss i fara att genom ett <strong>av</strong>böjande svar om sådan hjälp<br />
komma i ett krig mot Tyskland och Finland och på Rysslands sida”. Vidare ska Schnurre ha<br />
intagit en mycket förhandlingsvillig position, gällande de praktiska förutsättningarna för<br />
transiteringen. CG <strong>av</strong>slutar med att förorda bifall till Tysklands önskemål. PAH tar till orda. Ett<br />
<strong>av</strong>slag ”kunde leda till krig”. Tar däremot mer än CG fasta på UK:s reaktion, som kommer att<br />
bli ”mycket sur”. Problemet är inrikespolitiskt. Ett medgivande kommer att ha en ”nedslående<br />
inverkan på det svenska folket”. PAH säger att han ”närmast kommit till den ståndpunkten<br />
att man borde <strong>av</strong>böja”, vilket han väger mot möjligheten för regeringen att enas kring ett<br />
nej. Annars bör den tyska framställan bifallas. Kungen ska – tydligast till CG – ha sagt saker<br />
som tydde på abdikationshot. Wigge säger att ”med tanke på framtiden borde man nog säga<br />
nej”. Om Sverige blir bas för Tysklands krig mot Sovjetunionen ökar riskerna. CG svarar att<br />
”det vore väl om vi i Sverige kom i<strong>från</strong> detta, som är ett svenskt självplågeri och som gör att<br />
vi tror att allt som sker <strong>från</strong> Tyskland är fientligt mot oss”. Sköld vill säga nej, även om det<br />
innebär tysk ockupation. ”Bättre att bli träl genom våld än frivilligt.” Högern och<br />
Bondeförbundet vill säga ja till transport (Bagge vill dock vara restriktiv med övriga kr<strong>av</strong>).<br />
Rasjön tveksam. PAH bör ha insett att chansen för ett enigt nej inte finns. CG förstår troligen<br />
att PAH kommer att arbeta för ett ja. Begreppet ”engångssak” nämns, men som önskemål <strong>av</strong>
Sköld. ”Vore det en engångssak borde man ej säga nej”. CG reagerar inte på detta. Borde ha<br />
gjort det, om Schnurre nämnt saken. Tyder på att uppslaget kommer <strong>från</strong> Sköld.<br />
23 mitt på dagen – Ivar Andersson (h) äter lunch med Nothin på Centralen, informerar honom<br />
om läget<br />
23 kl 12 – Samtal mellan chefen för SJ:s militärbyrå Wrede och tyska transportofficerare.<br />
Tyskarna meddelar att de beordrats att inte förhandla innan von Uthmann ger sitt<br />
medgivande. Detta beror i sin tur på ett meddelande <strong>från</strong> svenska UD till Tyskland, som ska<br />
komma kl 19.<br />
23 mitt på dagen – PAH får ”tillfälle att vara någon timme tillsammans med M”, dvs<br />
älskarinnan Margareta Sjöberg (ej släkt med Ingrid)<br />
23 kl 14 – Utrikesnämnd. Partiledarna, Gustaf och kronprinsen närvarande. Het diskussion. CG<br />
utgår <strong>från</strong> Finland. Finland har intagit en defensiv hållning, har inte <strong>av</strong>brutit de diplomatiska<br />
förbindelserna med Sovjet och tar inget intryck <strong>av</strong> sovjetiska bombningar. Det är ”absurt att<br />
upptaga en strid med Tyskland för att förhindra en hjälp till Finland. För detta kan jag icke<br />
taga ansvar”, dvs <strong>av</strong>gångshot. CG understryker att de tyska kr<strong>av</strong>en är militära, inte politiska.<br />
PAH anger ingen ståndpunkt. (s) splittrat i nämnden. Undén, Vougt, Sandler och Ward emot<br />
CG. Sam Larsson (fp) även emot. Övriga 11 mer eller mindre för. Gustaf vill deklarera inför<br />
nämnden men <strong>av</strong>står efter instruktion <strong>från</strong> CG. Kommenterar dock det alla säger genom<br />
bifallande nickningar eller <strong>av</strong>böjande huvudskakningar. Efteråt kan Gustaf inte låta bli att säga<br />
att han håller med CG (PAH). ”Jag gillar allt vad utrikesministern yttrat” varpå kronprinsen<br />
säger ”instämmer”. Regeringskris aktuellt (snarare än abdikation). PAH skriver att det inte är<br />
möjligt att ”få samling kring nejlinjen”. Han kan ”icke tillåta en kris i det rådande läget”, dvs<br />
han har bestämt sig för ett ja. CG förstår detta och tar på något sätt kontakt med Schnurre<br />
under dagen.<br />
23 efter utrikesnämnden – Diskussionen fortsätter i en högljudd gatudebatt på Norrbro, Ivan<br />
Pauli anklagar högern för att ha ”kapitulerat för Hitlerkr<strong>av</strong>en”<br />
23 kl 16.30 – Beredningen fortsätter<br />
23 sent på em – Boheman tar emot Schnurre<br />
23 sent på em-kvällen – CG träffar Schnurre, okänt när och hur. Schnurre är dock i UD:s<br />
lokaler när han träffar Boheman. CG måste vara 100 procent övertygad om att de tyska<br />
kr<strong>av</strong>en kommer att gå igenom, med tanke på beskeden han ger Schnurre. Är det här<br />
formuleringen om ”engångs” dyker upp i samtal Schnurre-CG? Kan ha skett redan på<br />
morgonen 22 juni. CG kanske håller inne med detta, för att inte i framtiden förlora sin<br />
handlingsfrihet gällande nya tyska kr<strong>av</strong>.<br />
23 kvällen – PAH äter middag med Westman (bf) på Reisen, tror inte att han kan hålla ihop<br />
regeringen kring ett nej<br />
23 kl 18.30 – UD (dvs CG?) uppmanar Wrede till förnyad kontakt med tyska<br />
tranportofficerarna<br />
23 kl 20 – Järnvägsteknisk diskussion mellan Wrede och tyskarna, ang förutsättningar för<br />
transport <strong>av</strong> tysk personal och materiel genom Sverige, även enl Schnurres telegram på<br />
natten. Transporten ska gå via Charlottenberg och omfatta 70 tåg om 80 axlar, med en<br />
beräknad vikt på 650 ton per tåg. Slutstation är Haparanda-Torneå, dit åtta tåg per dygn<br />
kommer att anlända. Sverige ska tillhandahålla järnvägsvagnarna. Wrede säger att vikten inte<br />
kan vara högre än 400 ton per tåg. Transporten kan heller inte börja förrän tidigast tre dagar<br />
efter taget politiskt beslut. Dvs tidigast 27 juni om beslut tas dagen efter. Avlastningen bör<br />
ske i Torneå. Tyskarna har inget att invända, förutom att minst ett tåg bör <strong>av</strong>gå tidigare än<br />
27 juni. Wrede rapporterar till UD att transportvägen bör bli Charlottenberg-Hallsberg-Krylbo-<br />
Boden-Haparanda-Torneå. Restiden genom Sverige blir två dygn och utspisning genom svensk<br />
försorg ska ske i Laxå, Krylbo, Ånge, Vännäs och Jörn.<br />
23 kvällen – von Uthmann rapporterar till OKW:s attaché<strong>av</strong>delning att Sverige väntas bifalla<br />
Tysklands kr<strong>av</strong> nästa dag. ”Kungens och regeringens hållning är positiv.”
24 kl 00.30 – Schnurre telegraferar rapport till Berlin. CG har sagt honom att det finns ”väl<br />
knappast numera någon anledning att tvivla på ett positivt beslut <strong>från</strong> den svenska<br />
regeringens sida rörande det tyska programmet i sin helhet och i synnerhet kr<strong>av</strong>et på<br />
transitering”, besked ska ges em eller kväll 25 jun. ”Statsminister Hansson, var hållning är <strong>av</strong><br />
<strong>av</strong>görande betydelse, har enligt vad som förtroligt meddelades mig, redan uttalat sig för ett<br />
tillmötesgående. Statsministern och utrikesministern ser som sin uppgift att förmå några<br />
medlemmar i regeringen och i utrikesnämnden, som fortfarande motsätter sig de tyska<br />
önskemålen, att uttala sig för ett tillmötesgående <strong>av</strong> de tyska önskemålen, så att beslutet<br />
kan ske i enighetens tecken.”. ”Den svenska regeringen var klar över att ett tillmötesgående<br />
<strong>av</strong> de tyska önskemålen innebar ett <strong>från</strong>gående <strong>av</strong> den dittills förda neutralitetspolitiken.”<br />
Antyder att Sverige inte längre är neutralt. De transporttekniska diskussionerna har börjat.,<br />
Schnurre föreslår att divisionen ska börja lämna Oslo om ett drygt dygn – den 25 juni. CG ska<br />
ha lyckats ”dirigera den svenska pressen enligt våra intressen” .<br />
24 under dagen – AOK Norwegen får besked att 163 divisionen ska transporteras med<br />
järnväg via Sverige, operation ”Milchstrasse” (Vintergatan)<br />
24 morgonen – PAH börjar dagen med ett glas surmjölk<br />
24 kl 11.15 – PAH diskuterar med CG om kommande riksdagssammanträdet<br />
24 kl 12 – Socialdemokraterna i regeringen och utrikesnämnden samlas, delade meningar.<br />
24 kl 14 – Riksdagsgrupperna sammanträder. Fem timmar debatt i (s). Omröstning vill säga<br />
nej till tyska kr<strong>av</strong>en (159-2). PAH säger att: ”Det går säkerligen inte få enighet om att säga<br />
nej. Konungen såväl som kronprinsen har ställt sig på utrikesministerns sida och vill lämna ett<br />
tillmötesgående svar. Konungens uppfattning var så bestämd, att han hellre ville <strong>av</strong>gå än att<br />
genom ett nej utsätta landet för krig...” Abdikationshotet tas till i svår situation – men <strong>av</strong><br />
PAH och inte <strong>av</strong> kungen! PAH tar inte uttalad ställning för ett ja, utan skjuter CG och kungen<br />
framför sig. Ny omröstning, (s) vill säga ja om inte enighet kan nås i regeringen (72-59, 30<br />
<strong>av</strong>st). Socialdemokratin har alltså ingen möjlighet att ta ställning, ställs inför fullbordat<br />
faktum. Misstro mot CG i (s), Möller gör ett långt inlägg där han säger sig ha frågat CG hur<br />
långt denne är villig att gå i eftergifter gentemot Tyskland men fått undvikande svar.<br />
Osäkerhet även i de säkra för ja, tex generaldirektör Holmdahl i (h) som vill säga nej med<br />
hänvisning till neutraliteten. Sammanträdet i (s) <strong>av</strong>bryts omedelbart efter andra<br />
omröstningen, utan mer diskussion.<br />
24 em – PAH tror att ett nej sannolikt bara kommer att resultera i en anteckning i tyskarnas<br />
”skuldbok”. ”Ett medgivande kunde verka moraliskt undergrävande, skapa olust och<br />
missmod, icke minst bland de inkallade, som skulle fråga sig om det var någon mening med<br />
deras vakthållning.” Men ett nej är omöjligt, eftersom samlingsregeringen kommer att<br />
spricka. ”Skulle saken ställas på sin spets, blir det väl snarast så att de regeringsmedlemmar<br />
som <strong>av</strong>råda få taga konsekvenserna genom att lämna regeringen.” PAH offrar hellre Wigforss<br />
än säger nej.<br />
24 kl 19 – Regeringssammanträde. Rasjön meddelar ett oenigt fp-ja, Bramstorp mumlar fram<br />
ett bf-ja. PAH säger i hotfull ton att (s) ”nära nog enhälligt” vill säga nej men konstaterar att<br />
enighet ej kan nås för ett <strong>av</strong>slag. Socialdemokratin har därmed dokumenterat sin ovilja.<br />
Transiteringen ska accepteras, hålla igen i övrigt. Bla Wigforss gör hetsiga uttalanden. Undrar<br />
om de borgerliga är villiga att överta regeringsans<strong>vare</strong>t. Möller slänger in ”en och annan<br />
elakhet” vilket föranleder reprimand <strong>från</strong> PAH. ”Vad tjänar det till att vi i en sådan stund som<br />
denna är djävliga mot varandra.” PAH at<strong>tack</strong>erar CG, som ”vor ealltför eftergiven för tyska<br />
kr<strong>av</strong>”. PAH säger att det framkommit misstro mot CG inom (s). Uppmanar CG att inte<br />
godkänna fler eftergifter. ”Denna oro skulle kunna lindras, om utrikesministern kunde förklara,<br />
att han i fortsättningen inte skulle tillstyrka nya eftergifter”. CG upprörd och stött, svarar<br />
undanglidande. Talar särskilt om nyordningen efter kriget som ett område där man inte bör<br />
binda sig. ”Kanske kunde bli ifrågasatt <strong>från</strong> tysk sida att vi borde deltaga i en i en allmän<br />
europeisk konferens”. CG säger sig vara beredd att <strong>av</strong>gå, men att detta isf borde ske vid en<br />
senare tidpunkt. CG tvingas kanske ta upp engångs, vilken redan kommit upp i samtal med
Schnurre men som han sökt undvika för sin framtida frihets skull. Anmärkningsvärt att CG går<br />
med på detta – går rakt emot hela hans strävan som utrikesminister att binda sig inför<br />
framtiden. Sammanträdet slår fast att transiteringen <strong>av</strong> Engelbrecht är en engångseftergift,<br />
CG skriver i förslaget till beslut orden ”isolerad engångsåtgärd”.<br />
24 efter regeringsmötet – UD börjar skriva deklaration åt regeringen. Engångs nu med. ”Från<br />
tysk och finsk sida har därför enträget hemställt, att den nu ifråg<strong>av</strong>arande truppstyrkan<br />
måste såsom en isolerad engångsåtgärd få transporteras över svenskt område...”<br />
24 kl 21 – PAH får lite mat hemma hos Kollberg, ”några smörgåsar”. Vilar sedan ut ”vid<br />
bridgebordet” (är CG med?) ”Jag hade fått <strong>Günther</strong>s förslag till förklaring inför riksdagen och<br />
till kommuniké.”<br />
24 kl 22.30 – Boheman ringer försvarsstabschefen Åkerhielm, säger att regeringen svarar ja<br />
till tyskarnas förfrågan.<br />
25 – Helsingfors och 14 andra finska orter bombas <strong>av</strong> Sovjetunionen. ”Luftangreppen mot<br />
finländska städer den 25 juni g<strong>av</strong> regeringen ett yttre skäl till konstaterandet att<br />
krigstillstånd rådde mellan Finland och Sovjetunionen.” (finske historikern Tuomo Polvinen)<br />
25 kl 2.00 – 163 divisionen får order om att den första transporten ska <strong>av</strong>gå kl 15.40<br />
25 morgonen – Åkerhielm skriver PM om hur samarbetet med Tyskland ska organiseras<br />
25 kl 8 eller 9 – Regeringsmöte. Ta ställning till deklarationen som UD utarbetat och som ska<br />
lämnas i kamrarna. Allt stryks som tyder på att Sverige har en välvillig inställning till Tyskland.<br />
Passus uttalar direkt en förhoppning om att Sverige ska gå den finska regeringen till mötes<br />
och lämna Finland materiellt stöd. PAH vill stryka den. Sker också. CG har även skrivit att den<br />
tyska styrkan är ”till antalet relativt obetydlig och starkt begränsad” vilket ändras till ”till<br />
antalet angiven och starkt begränsad”. Stryks även att ett <strong>av</strong>slag måste ”beräknas leda till<br />
ett ohållbart förhållande till såväl Tyskland som Finland”. När det gäller transportvägen stryks<br />
en sats som påstår att Tyskland inte har någon annan transportväg än via Sverige. CG ljuger!<br />
25 fm – von Uthmann till försvarsstaben, Tyskland ska låta ett tåg <strong>av</strong>gå <strong>från</strong> Oslo redan på<br />
kvällen<br />
25 kl 10.30 – ÖB får order <strong>av</strong> Sköld. 15.000 man inkallas för att bevaka de tyska<br />
transporterna. Förs<strong>vare</strong>t väljer medvetet ut extra långa och välvuxna svenska soldater, för<br />
bevakningen i tågens omedelbara närhet. Detta för att skrämma tyskarna.<br />
25 kl 11 – Hemligt plena. Förklaring <strong>av</strong>ges i fk <strong>av</strong> PAH och CG i ak. Tänkt som ren<br />
information. Fp misstänker att s försöker framställa sig som tvingade att säga ja. Upprörd<br />
stämning, bittra anklagelser mot framför allt (h). Br<strong>av</strong>orop till PAH i fk.<br />
25 middagstid – Göring ringer till Auswärtiges Amt, vill veta vilka kr<strong>av</strong> som ställts på Sverige.<br />
”Han hade erfarit <strong>från</strong> Sverige, att svenska regeringen skulle bifalla våra politiska önskemål”.<br />
Visar att Tysklands politiska och militära intresse är riktat åt helt andra håll än Sverige.<br />
25 efter plenum (lunchen?) – CG träffar Gustaf, informerar<br />
25 efter lunch – Beredning om kommunikén<br />
25 kl 12.40 – Transportorderna har sänts ut, innan det formella beslutet är fattat.<br />
Kompletterande order om bespisning <strong>av</strong> de tyska trupperna.<br />
25 em – Sköld godkänner Åkerhielms PM.<br />
25 kl 15.10 – Order om förberedelser, inför mottagandet <strong>av</strong> den första tyska transporten<br />
samma kväll<br />
25 kl 15.30 – Konselj, godkännandet <strong>av</strong> transitering anmäles till Gustaf. Första transporten är<br />
redan på väg mot svenska gränsen. Gjöres, Möller, Sköld och Wigforss redogör<br />
betänkligheter. Gustaf rörd, griper PAH i armen ”och skakar den”. Termen ”neutralitet”<br />
försvinner <strong>från</strong> det officiella Sveriges språk i sex månader, PAH medger senare (vid ett möte<br />
med LO:s ledning) att Sverige inte längre kan betraktas som neutralt. Kommuniké författas:<br />
”I det läge, som uppkommit genom det nu utbrutna kriget mellan Tyskland och<br />
Sovjetunionen, kommer Sverige att orubbligt följa sina strävanden att hävda sin<br />
självständighet och sitt oberoende och att hålla sig utanför krigiska konflikter. Det nya läget<br />
har emellertid ställt oss inför vissa särskilda frågor. Sålunda har såväl <strong>från</strong> finsk som tysk sida
framställningar gjorts om tillstånd att på svenska järnvägar <strong>från</strong> Norge till Finland överföra en<br />
till en division begränsad truppstyrka. Regeringen har, efter riksdagens hörande, medgivit att<br />
så får ske under för svensk suveränitet betryggande former.”<br />
25 kl 15.40 – Första tåget <strong>av</strong>går <strong>från</strong> Norge<br />
25 kl 16 – Boheman informerar Åkerhielm om konseljbeslutet<br />
25 em – Gustaf tar emot Wied, CG tar emot Schnurre. Säger att ”tillståndet <strong>av</strong>såg detta<br />
engångsfall och fick inte betraktas som precedensfall eller ett politiskt principiellt<br />
ståndpunktstagande”. Den skrivna bekräftelsen nämner ”de <strong>från</strong> tysk sida lämnade<br />
försäkringarna” om att det handlar om en engångstransitering. Schnurre <strong>tack</strong>ar för det<br />
svenska bifallet. Vill verka för ett uppskattande mottagande i den tyska pressen, vilket CG<br />
<strong>av</strong>råder <strong>från</strong>. Det är dåligt för det svenska folkets hållning. Vill inte ha klapp på huvudet <strong>från</strong><br />
Nazityskland! CG levererar svenska önskemål till Schnurre. Import <strong>av</strong> kol, olja och<br />
krigsmateriel. Listan på önskad krigsmateriel levereras skriftligt 2 juli.<br />
25 em – Kommuniké utsändes.<br />
25 em – Schnurre ringer Berlin, berättar vad som hänt. Samtliga tyska önskemål bifalles <strong>av</strong><br />
Sverige. Tyskland har i kr<strong>av</strong> och önskemål gått ända till gränsen <strong>av</strong> vad Sverige kan<br />
godkänna. Men man har inte tagit ett enda steg för mycket. CG delaktig?<br />
25 em – Svenska regeringen (CG?) underrättar madam Kollontaj<br />
25 em/kväll – CG har presskonferens, begär att PAH ska tala i radio vilket denne inte orkar.<br />
Pressen ger sitt stöd åt transporten. Poängterar betydelsen för Finalnd. Undantagen är GHT<br />
och Arbetaren.<br />
25 kväll – Sverige får veta att Finland förklarat sig vara i krig<br />
25 kväll – Schnurre telegraferar Berlin. ”Utrikesministern underströk den in- och<br />
utrikespolitiska betydelsen för Sverige <strong>av</strong> detta beslut och meddelade förtroligt, att det trots<br />
stora svårigheter hade lyckats att få till stånd ett enigt beslut <strong>av</strong> Kungen, regeringen och<br />
riksdagen.” Ansträngningen krävde ”ett gemensamt ingripande <strong>av</strong> Kungen, statsminister<br />
Hansson och utrikesminister <strong>Günther</strong>”. Den svenska regeringen vill i möjligaste mån ”stödja<br />
kampen mot bolsjevismen...” Telegrammet visar att det råder ett vänskapligt samarbete och<br />
informationsutbyte mellan Schnurre och CG. Sverige antyds ha lagt om sin utrikespolitik,<br />
vilket är upptakten till Tysklands arga reaktioner på Sveriges hållning under hösten. Oviktigt<br />
om CG verkligen uttryckt sig på detta sätt. Berlin bildar sin uppfattning uti<strong>från</strong> Schnurres<br />
text. Dessutom nämner Schnurre ingenting om det som är viktigast för Sverige, att det<br />
handlar om en engångseftergift.<br />
25 kl 19.30 – Wied telegraferar till Berlin (”Wiedrapporten”, publiceras <strong>av</strong> UD 12 nov 1955).<br />
Kungen har sagt till Wied att ”måst gå så långt som att tala om sin abdikation”. Wied skriver<br />
även att ”kungen i sitt inre känner sig förbunden med Tyskland”.<br />
25 sen kväll – Finska riksdagen deklarerar att landet befinner sig i krig<br />
25 kl 22.56 – Transporten <strong>av</strong> division Engelbrecht (eg 163:e infanteridivisionen, 14.712 eller<br />
14.714 man) påbörjas, första transporten ankommer till Charlottenberg i Värmland för tp till<br />
Haparanda. Timslångt uppehåll i Charlottenberg. Divisionschefen Engelbrecht visar<br />
ceremoniellt sin <strong>tack</strong>samhet och högaktning mot Sverige. En honnörsvakt om tio man tilldelas<br />
den svenske kontrollofficeren. Denne ”måtte mottaga vaktens hedersbevisning <strong>vare</strong>fter jag<br />
åtföljd <strong>av</strong> generalen, passerade fronten, varunder vakten skyldrade gevär”. Senare stannar<br />
transporten i Krylbo, för bespisning. Prinsen och prinsessan <strong>av</strong> Wied, Schnurre, von Uthmann<br />
med fru, mfl, väntar på perrongen. Engelbrecht håller kortare anförande, där han <strong>tack</strong>ar<br />
Schnurre. Följs <strong>av</strong> ytterliggare 105 transporter. Transporten bevakas <strong>av</strong> svensk militär, som<br />
enligt Tyskland står vända åt fel håll. De ska inte vara vända mot tyskarna utan mot<br />
omvärlden. Sverige väljer medvetet ut extra långa och välbyggda soldater för bevakningen,<br />
för att skrämma tyskarna. Samtidigt transporteras 169:e infanteridivisionen till sjöss <strong>från</strong><br />
Oslo till Hangö. (nu? sant?)
25 – Rickard Lindström skriver i Social-Demokraten att ”Våra intressen som svensk nation<br />
måste bedömas realistiskt. Några deklarationer <strong>från</strong> mer eller mindre romantiska<br />
utgångspunkter passa icke idag.”<br />
26 – Regeringen (i alla fall Gjöres) får semester<br />
26 – Sovjetunionen reagerar påfallande milt på Sveriges neutralitetsbrott. Framförs <strong>av</strong><br />
Kollontaj. Även brittiska reaktionen mild. Visserligen negativ, men uttalar förståelse. Stannar<br />
vid muntlig protest.<br />
26 – Segerstedt skriver ”Sverige har låtit sin neutralitetspolitik fara. Den var redan förut<br />
ganska skamfilad. Nu har den definitivt kastats över bord.” i GHT<br />
27 – PAH besöker kungen, för att tala om ”vår kurs”. ”Det måste finnas en gräns för<br />
eftergifterna... Kungen är ju icke en diskussionens man och något meningsutbyte blev det<br />
icke. Kungen förklarade sig emellertid ense med mig däri, att man icke kunde tillåta intrång på<br />
vår suveränitet och självbestämmanderätt.” PAH försöker vrida vapnet Gustaf V ur händerna<br />
på CG. Lyckas han?<br />
28 – Sverige blir skyddsmakt åt Sovjetunionen i Finland – och tvärtom.<br />
29 – PAH håller radiotal ang Midsommarkrisen, inga eftergifter har begärts ”som tangera<br />
friheten och oberoendet”.<br />
29 – Mannerheim upprättar Karelska armén, under Heinrichs. De första finska förbanden går<br />
till anfall.<br />
30 – Pressen tar fasta på att PAH talar om ”engångsmedgivande”.<br />
30 – Richert skriver till Boheman, upprörd och indignerad över PAH:s offentliggörande <strong>av</strong><br />
”engångseftergiftsklausulen” och dess ”olyckliga verkan de måste få på den svenska<br />
opinionen och moralen”, eftersom den ska ”inrikta svenska folket på ett enda helt negativt<br />
och dessutom livsfarligt program mot Tyskland” (DNU 185)<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – En stor finsk delegation till Sverige, ledd <strong>av</strong> Ramsay. ”Henrik Ramsay,<br />
som jag länge känt som en förnuftig person, var nu som förvandlad. Han framförde sina<br />
önskemål i en barsk, nästan hotfull ton. Det var honom obegripligt att ’utrikesrådet kunde<br />
räkna i kronor och kilogram, när Finland höll på att <strong>av</strong>göra Nordens öde för kanske tusen år<br />
framåt.” Varpå Ramsay lämnar sammanträdesrummet, med hela sin delegation. Uppsöker<br />
sedan CG och Thörnell, som besöker Hägglöf och säger att de ogillar hans negative linje.<br />
Dagen efter kommer Schnurre till Hägglöf, på uppmaning <strong>av</strong> Ramsay. ”Han hemställde att det<br />
besked, som jag lämnat, måtte underställas utrikesministern för revision.” (Hägglöf 103)<br />
30 – Rapport om att några svenskar gjort ”lång näsa” åt tyska trupptransporten, då den<br />
passerar Karlstad. I övrigt mest glada vinkningar <strong>från</strong> människor som passeras. Även jubel,<br />
inkastade blommor (framför allt i Dalarna). Tyska officerare tror att alla som vinkar gör<br />
Hitlerhälsning och blir jätteglada. En svensk kontrollofficer försöker förklara att så nog inte är<br />
fallet, men möts <strong>av</strong> tvivel. ”En del dylika hälsningar torde dock ha förekommit.” En omvittnat<br />
nazistisk tant i Strömsund i Jämtland reser till transportens sträckning, enbart för att få göra<br />
Hitlerhälsningen åt soldaterna.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Den tyska vasallstaten Slovakiens sändebud i Moskva uppsöker<br />
Assarsson, vill veta hur man förklarar krig. Vill helst göra det via telefon. (Åström 53)<br />
Jul 1941<br />
• Den svenska utrikespolitiken får som främsta mål att få till stånd en relation till<br />
Tyskland, som inte innebär några ultimatum. Tom november. Ytterst liten chans för<br />
litet neutralt land som Sverige att få behålla sin självständighet efter den fullständiga<br />
tyska segern, men ett försök ska göras.<br />
• Mindre tyska transiteringsyrkanden bifalls, bla lasarettåg Haparanda-Oslo.<br />
• Erövringen <strong>av</strong> Vitryssland inleds, omkring 300.000 ryska trupper inringade vid Minsk<br />
2 – Sverige överlämnar skriftlig begäran om krigsmateriel till Tyskland (CG till Schnurre?).<br />
Omfattande licensbyggen och leveranser <strong>av</strong> flygmotorer, leverans <strong>av</strong> det tyska jaktplanet<br />
Messerschmitt110., pansarfordon, artilleripjäser, ammunition. Schnurre stöder önskemålen.
Önskemålen diskuteras sedan i Auswärtiges Amt, som även de stöder önskemålen. Men<br />
Göring och Keitel säger nej 11 juli.<br />
3 – Tyske generalstabschefen (Halder?) antecknar att fälttåget mot Sovjetunionen har<br />
vunnits, även om många veckors krig återstår. Det sista är i alla fall sant.<br />
4 – CG ger större lunch på Hasselbacken, för framförallt Schnurre. Stämningen kollegial och<br />
tyskarna framför ”den största <strong>tack</strong>samhet för Sveriges hållning i olika frågor”. Efter lunchen<br />
pratar Schnurre med CG ”mellan fyra ögon”. Schnurre tar ”ganska energiskt” en känslig fråga:<br />
”Sveriges anslutning till tremaktspakten. Excellensen framhöll, att något sådant vore<br />
uteslutet, och Schnurre ådalagde förståelse för att denna pakt ej passade Skandin<strong>av</strong>ien och i<br />
synnerhet inte Sverige. Emellertid var han tydligen rätt tveksam, huruvida detta skulle inses<br />
på högsta ort i Tyskland.” (<strong>Günther</strong> låter Söderblom skriva rapport till Richert)<br />
4 – Boheman svarar på Richerts brev <strong>av</strong> 30 jun. Klargör att uppdelning i öst och väst i svensk<br />
utrikespolitik omöjlig. (DNU 185)<br />
4 – PAH talar inför Stockholms arbetarekommun, mötet <strong>av</strong>slutas med demonstrativt bifall<br />
4 – Chefen för försvarsstabens marinoperations<strong>av</strong>delning Croneborg skriver i sin dagbok att<br />
neutraliteten hindrar ”den svenska militärens naturliga önskan att vilja vara med att betvinga<br />
bolsjevismen”<br />
5 – CG och Schnurre har längre samtal. Schnurre föreslår svenska frivilliga i tyska<br />
krigsmakten, CG säger nej direkt. Enbart svenska frivilliga till finska armén. Schnurre frågar då<br />
CG om mottagande i tyska armén <strong>av</strong> svenska officerare, i utbildningssyfte. CG ser inga hinder<br />
och lovar framföra inbjudan. Schnurre tar ännu en gång upp tremaktspakten, Danmark,<br />
Finland och Sverige ska samtidigt ansluta sig. CG säger nej igen. Schnurre föreslår ”speciell<br />
nordisk pakt”, som ska ”fastslå de nordiska staternas samhörighet med under axelmakternas<br />
ledning stående nordiska blocket”. Sverige ska kunna stå utanför stormaktskriget, men<br />
pakten ska bli en utgångspunkt för ett ”svenskt deltagande i de kommande uppgifterna i<br />
östern”. Men Sverige vill undvika ett partitagande, svarar CG. (DNU 188) Schnurre blir hotfull,<br />
återstår ett tredje alternativ: En rent negativ svensk hållning. Ett alternativ som Schnurre<br />
som ”uppriktig vän till Sverige” vill varna för. Sverige ska troligen snart få förfrågan om tysksvensk<br />
överenskommelse. <strong>Günther</strong> gör uppteckning <strong>av</strong> samtalet, vilket är sällsynt. Läser<br />
sedan upp sin text för Schnurre och får den bekräftad, även om Schnurre framhåller att<br />
samtalet varit personligt. Samtidigt görs tyska framstötar via svenska beskickningen i Berlin.<br />
Sverige ska ge allt möjligt stöd åt Tyskland och Finland samt föreslå Danmark och Finland ett<br />
samtidigt anslutande till tremaktspakten. Detta för att återfå den ledande rollen i Norden,<br />
som nu innehas <strong>av</strong> Finland. (Tyskland fortsätter att försöka söndra och härska i relationen<br />
Sverige-Finland) Diplomater i AA lägger ut texten för Richert, om Sveriges historiska<br />
traditioner. Richert argumenterar emot. CG tar upp frågan om svenska officerare hos tyska<br />
krigsmakten i öst med ÖB. Denne är beredd att anta inbjudan och att sända ett antal<br />
officerare. ÖB:s intresse dubbelt, dels lärorikt för svenska officerare. Men framför allt vill ÖB<br />
att Sverige ska markera ett ställningstagande för Tyskland och Finland. Men Schnurre har<br />
tydligen framfört inbjudan helt på eget initiativ, då Ribbentrop säger nej. Konstig historia! Nej<br />
pga CG:s i övrigt negativa svar? Ribbentrop tycker fortfarande Sverige är oviktigt, fokus<br />
ligger istället i att locka Japan till att anfalla Sovjetunionen. CG skriver att Schnurre ”var en<br />
ärelysten ung man, som fått ett visst anseende för att kunna uppnå resultat vid förhandlingar<br />
i Sverige och Finland” (HK 105).<br />
6 – PAH ser tyska soldater ur division Engelbrecht åka genom Sverige, i väntan på ett<br />
tågbyte vid Krylbo. ”Det var relativt ungt folk och något intryck <strong>av</strong> preusseri hade man inte”<br />
(dagboken). En soldat kastar en rulle Strongkarameller till PAH:s dotterdotter Anna-Sigrid.<br />
7 – Stockholms-Tidningen skriver om judeförföljelser i ockuperade Europa, Judar i Ukraina<br />
förses med judestjärnor, när tyska armén rycker fram.<br />
7 – CG betecknar den svenska utrikespolitiken som dum (till Bagge). Sverige låter sig<br />
”surmulet” drivas till medgivanden istället för att ”på ett generöst sätt gå med på sådant
som vi i alla fall måste göra och därigenom få nytta <strong>av</strong> vad vi gjorde”. Bagge fruktar brytning<br />
CG-PAH och uppmanar ivrigt CG att sitta kvar. (DNU 183) (PAOK 409) (8 juli enl PAOK)<br />
7 – Kollontaj klagar på sovjethat i Rickard Lindströms Social-Demokraten<br />
7 – PAH åker på tre veckors semester till torpet på Ingarö (vem är då stf statsminister?)<br />
8 – Tyska Heeresgruppe Nord begär finskt anfall <strong>av</strong> Karelska armén till 10:e. Ska egentligen<br />
ge 4 dagars förvarning, enl överenskommelse <strong>från</strong> våren.<br />
8 – CG orolig, enligt Bagge, Har ångest över sin egen förmåga att räcka till och sina<br />
möjligheter att få igenom sina synpunkter. Har talat med Herman Eriksson (ovanligt?), som<br />
tror att regeringen kommer att spricka. Även talat med Sköld, som ivrigt anser att regeringen<br />
bör upplösas. CG säger sig själv ha funderingar i samma riktning. ”Om det ändå inte gick att<br />
hålla ihop regeringen så vore det bättre att den sprack under en lugn period än när man<br />
återigen stod inför en utrikespolitisk kris.” Bagge lovordar CG och ber honom att hålla ut. Men<br />
skriver i dagboken att han är rädd att CG driver Finlandspolitiken så kraftigt att PAH kan<br />
tvingas bryta med honom. (Carlgren 316) Bagge själv säger till ledande högermän att Sverige<br />
befinner sig i ett farligare läge än någonsin i sin historia, enkl<strong>av</strong> i det tyska livsrummet. Tom<br />
Bagge nu skeptisk gentemot Finland, i brev till Richert. En alltför stark önskan att hjälpa<br />
Finland öppnar vägen för eftergifter till Tyskland. Och ”en alltför kraftig uppslutning vid<br />
Tysklands sida” skulle förstöra relationerna med västmakterna.<br />
10 – Mannerheims så kallade karelska dagorder. Finland inleder offensiv mot Sovjetunionen.<br />
Syftet är dels att återta förlorade områden, dels att skapa ett Storfinland. Det gamla<br />
finsknationella programmet att införliva Fjärrkarelen med Finland och skapa ett "Storfinland"<br />
(Suur-Suomi). Inom dess gränser ska även ligga delar <strong>av</strong> Karelen som inte hört till Finland ens<br />
när det svenska stormaktsväldet sträckt sig som längst österut. Svenskarna i den svenska<br />
frivilligbataljonen går i strid i Hangö. Bataljonen uppgår småningom till fyra kompanier och<br />
650 man, under befäl <strong>av</strong> överstelöjtnant Hans Berggren. Martin Ekström aktuell som<br />
befälha<strong>vare</strong>, men många svenskar vägrar acceptera honom. Förbandet skulle få en alltför<br />
nazistisk prägel. Sovjet lyckas förstärka Hangö med sjöburen trupp <strong>från</strong> det <strong>av</strong> tyskarna<br />
tagna Estland. Garnisonen 25.000 man. Blir ett ställningskrig, småningom inser Sovjet att<br />
kampen är meningslös. Börjar evakuera.<br />
11 – Göring och Keitel säger nej till Sveriges önskelista om krigsmateriel. Sverige kan få<br />
grejerna ”när Sverige visade mer aktivitet i kampen mot kommunismen”. Keitel står fast vid<br />
denna synpunkt hela hösten.<br />
12 – Transporten <strong>av</strong> division Engelbrecht slutförs, till en kostnad <strong>av</strong> cirka två miljoner kronor.<br />
Tyskland betalar punktligt. Divisionen ställs <strong>av</strong> tyskarna under Mannerheims befäl. Ironiskt nog<br />
anser sig inte Mannerheim ha någon nytta <strong>av</strong> divisionen, som utsatt Sverige för så stora<br />
interna stridigheter. Divisionen förläggs som reservförband i Joensuu.<br />
12 – Sovjet och Storbritannien undertecknar pakt, som bla förbjuder dem att ingå<br />
separatfred. Kort därefter samarbete Sovjet-USA.<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Tysk fråga om transportfartyg med laster för tyska krigsmakten kan gå<br />
med svensk eskort på svenskt vatten. Bifalles.<br />
16 – Schnurre åker hem (?). Tar adjö <strong>av</strong> CG. Meddelar att tyska regeringen <strong>tack</strong>ar för att<br />
Sverige vill sända officerare, men att man tänkt sig hela förband istället. Några dagar tidigare<br />
har CG skrivit i PM: ”En offentlig svensk frivilligrörelse (i tyska armén, förf anm) med en<br />
svensk kår som resultat – jämför den spanska blå brigaden – hade varit en politisk framgång<br />
(för Tyskland, förf anm) som säkerligen skulle ha utnyttjats till det yttersta. En ensidig tysk<br />
utfästelse att taga emot enskilda svenska officerare vid fronttrupperna måste ju däremot<br />
snarast vara oangenäm för militärerna, politiskt en likgiltig sak och följaktligen värdelös ur<br />
tysk synpunkt.” Berlins förhoppningar på Sverige nu helt borta, AA noterar att Sverige och<br />
Schweiz är ”nationer på semester”.<br />
28 – PAH tillbaka <strong>från</strong> semester<br />
31 – Schnurre åter i Stockholm, CG reser till Stockholm för att träffa honom (på semester?).<br />
UD visste vad frågan gällde, <strong>av</strong>lyssnat tyska telegramtrafiken. Ytterliggare en division ska
genom Sverige, för att förstärka Sallafronten. (Under vinterkriget, kring årsskiftet 1939-40,<br />
inringade här generalmajor Martti Wallenius fåtaliga styrkor, i strängaste köld, två ryska<br />
divisioner; de åsamkades svåra förluster, och återstoden slog till reträtt 22 februari 1940.<br />
Front<strong>av</strong>snittet vid S. övertogs då <strong>av</strong> svenska frivilligkåren, som höll det till krigsslutet.)<br />
Divisionen ska dock inte transporteras <strong>från</strong> Norge, utan <strong>från</strong> Tyskland. Ett ja till begäran ska<br />
ha gynnsamma konsekvenser för de tysk-svenska relationerna, ett nej ska ha motsatt effekt.<br />
CG tror att regeringen kommer att säga nej. Kommer inte att tala för ett bifall själv. (SG<br />
340) Hänvisar till att 163:e divisionen var en engångsföreteelse, ett ja nu skulle visa på en<br />
brist på hållning hos svenska regeringen. Hänvisar till sjötransport på svenskt vatten. Efter<br />
Schnurre kommer representanten för vapenbrodern Finland, precis som under<br />
midsommarkrisen. Wasastjerna har fått instruktioner <strong>från</strong> Helsingfors att Finland ansluter sig<br />
till Tysklands begäran.<br />
31 kl 18 – CG till PAH och berättar om det nya tyska kr<strong>av</strong>et. ”<strong>Günther</strong> kom upp vid 6-tiden<br />
torsdag e.m. och anmälde önskemålet. Dessbättre var han på det klara med att det icke<br />
kunde tillmötesgås. Det var bra, att det där om engångseftergift blivit sagt. Schnurre var<br />
själv besvärad: förbehållet hade ju kunnat göras i den form, att man tagit fasta på hans egna<br />
försäkringar.” Inom sig svär kanske Schnurre över Hitlers order. CG ringer till kungen och<br />
informerar. Denne ska ”spontant” ha förklarat att Sverige måste säga nej. ”Jag har ju sagt<br />
att det var en engångseftergift”. PAH kommenterar: ”Gudskelov är ju monarken sådan att<br />
vad han sagt, det h<strong>av</strong>er han sagt.” CG informerar Bagge i telefon: ”Under sådana förhållanden<br />
och då alla voro eniga hade jag ingen anledning att inta någon annan ståndpunkt, vilket jag<br />
bad <strong>Günther</strong> meddela beredningen.”<br />
31 – Tysk press skriver att finnarna efter kriget ”genom sin beslutsamhet i korståget mot<br />
bolsjevismen” kommer att bli den ledande nationen i Norden.<br />
31 – Aftonbladet skriver att judar och kommunister mass<strong>av</strong>rättats i Belgrad. Anledningen ska<br />
vara ”kriminell aktivitet”.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Kreditförhållandet Sverige-Tyskland väger över till Sveriges fördel, för<br />
första gången på åratal. Tyskland skyldigt Sverige pengar.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – UK bombar Petsamo, Finland bryter de diplomatiska relationerna. Dock<br />
inte krig.<br />
Aug 1941<br />
• Tysklands ton mot Sverige blir allt mer reserverad<br />
• Erövringen <strong>av</strong> Vitryssland <strong>av</strong>slutas<br />
• Omkring 300.000 ryska trupper inringade vid Smolensk<br />
• WC berättar i ett tal till nationen att tyskarna utför folkmord bakom sina linjer, något<br />
britterna vetat sedan hösten 1939<br />
Början <strong>av</strong> månaden – Tyskland inför undantagstillstånd i Norge<br />
1 – CG meddelar det svenska nejs<strong>vare</strong>t till Schnurre. KG Westman skriver om nya<br />
transiteringskr<strong>av</strong>et: ”<strong>Günther</strong> hade sagt nej, men förklarat att underställa frågan kungen och<br />
regeringen. Schnurre hade erbjudit sig att resa till kungen, vilket G <strong>av</strong>böjt. G hade telefonerat<br />
till kungen, som spontant sagt, att man måste säga nej. Alla vore ense om att efter vårt<br />
<strong>av</strong>tal med tyskarna, att den första divisionens färd skulle vara en engångsföreteelse och vår<br />
förklaring att den vore att så betrakta inför riksdagen och allmänheten, vore ett bifall<br />
omöjligt.”<br />
2 – Svenska regeringen <strong>av</strong>slår Schnurres begäran <strong>från</strong> 31 juli, CG instämmer (Tyskland får<br />
transportera den nya divisionen på svenskt vatten). CG meddelar Schnurre. (SG 342).<br />
3 – Organisationen Sveaborg bildas <strong>av</strong> svenska nazister i Finland. Förebild är tyska Waffen-SS.<br />
Från början reser 150 svenska nazister för att strida för Finland, ytterliggare några hundra<br />
kommer därefter.<br />
4 – Schnurre träffar CG, meddelar att tyska regeringen beklagar Sveriges hållning men<br />
kommer inte att insistera. Schnurre klagar på att den svenska regeringen vägrar att lämna
sitt bidrag till bolsjevismens bekämpande. Boheman drömmer om den dag ”då man verkligen<br />
kan känna sig obunden och sjunga ut mot tyskarna”.<br />
4 – Tyskland transporterar trupp i svensk vatten, befolkningen på Dalarö och Furusund<br />
oroliga. Nio mindre fartyg, 4-5.000 man ombord. Senare ska minst 25 fartyg komma. UD<br />
sänder kommuniké till TT. Åtföljs <strong>av</strong> ”grå lapp”, som i verkligheten är blå. ”De kallas grå<br />
därför, att de väcka olust”. (Grafström) Uppmanar till återhållsamhet. Mindre presskonferens<br />
hos CG.<br />
4 – Kumlin skriver ”PM med några anteckningar till vårt ut4rikespolitiska läge i början <strong>av</strong><br />
augusti 1941”. ”I samma mån som Tysklands militära svårigheter växa och dess krigsmakt<br />
tvingas över på defensiven – varpå ännu blott sporadiska tecken framträtt – i samma mån<br />
understrykes i det tyska medvetandet den redan före det tyska fälttåget framträdande bilden<br />
<strong>av</strong> krigsläget: den europeiska kontinenten, inklusive Skandin<strong>av</strong>ien, en belägrad fästning, som<br />
kanske i åratal måste hållas för angrepp uti<strong>från</strong>.” (Första gången tyskt nederlag? Festung<br />
Europa?)<br />
5 – Schnurre möter PAH, vill ha ökning <strong>av</strong> krigsmaterieltransporterna genom Sverige (utom<br />
medföljande manskap). (PA 400) Artilleripjäser till kustförs<strong>vare</strong>t i Nordnorge (PA 486)<br />
6 – Regeringen godkänner tyska krigsmaterieltransporterna, PAH vill dock inte att<br />
materieltransporterna ska öka<br />
6 – Sverige protesterar skarpt till Tyskland mot att en brittisk krigsfånge transporterats på<br />
permittenttåg <strong>från</strong> Kornsjö till Helsingborg.<br />
6 – Grundherr klagar hos Richert. Midsommarbeslutet hade gett Sverige utmärkt rykte i<br />
Berlin, men detta intryck är nu helt förstört. Hitler uppges vara personligen besviken på<br />
Sveriges allmänna inställning.<br />
7 – Sverige protesterar mot tysk nonchalans angående <strong>av</strong>tal om överflygningar och<br />
kurirflygningar<br />
8 – Stockholms-Tidningen skriver att ”ett stort antal” norska judar, flera <strong>av</strong> dem norska<br />
medborgare, har placerats i arbetsläger i Nordnorge. Lägret vaktas <strong>av</strong> Quisling-trupper.<br />
9-12 – Atlantdeklarationen. Churchill och Roosevelt möts på brittiska slagskeppet Prince of<br />
Wales mitt ute på Atlanten. Varken Storbritannien eller USA eftersträvar territoriella<br />
förändringar utan folkets eget samtycke. Rätten till demokrati, fri handel och säkra gränser.<br />
”Churchill var publikknipande och han visste om det. Han såg ut som det brittiska imperiet<br />
personifierat, där han kutryggig men ändå på något underligt sätt spänstig med cigarren i<br />
mungipan mätte däcket på ’Prince of Wales’.” Fyra månader senare ligger slagskeppet på<br />
h<strong>av</strong>ets botten.<br />
9 – Finske fackföreningsledaren Vuori i Stockholm, ett <strong>av</strong> många finska socialdemokratiska<br />
besök i Sverige som vädjar om hjälp. ”Det är nödvändigt att man <strong>från</strong> svensk sida visar större<br />
förståelse än hittills för Finlands kamp.” (PAOK 282)<br />
12-13 – CG begär att regeringen ger klara riktlinjer i Finlandsfrågan. Tecken på osäkerhet om<br />
sin egen handlingsfrihet? Regeringen diskuterar i två dagar utan att nå klarhet.<br />
Socialdemokraterna splittrade, Sköld har mer positiv syn på Finland än tex Wigforss. Svår<br />
situation för PAH, som räddas <strong>av</strong> att Rasjön är negativ gentemot Finland. Bagge klagar i<br />
dagboken på att Möllers inlägg präglas <strong>av</strong> ”ryssvänlighet”. I själva verket tror Möller att<br />
Tyskland kommer att förlora kriget och att enda sättet för Sverige att hjälpa Finland är att<br />
försöka hålla goda relationer med Sovjetunionen, vilket senare ska visa sig helt korrekt. PAH<br />
<strong>av</strong>står <strong>från</strong> att söka jämka ihop de olika uppfattningarna, vilket ger CG handlingsfrihet. Senare<br />
säger tom Wigge att man borde försöka skjuta undan Finlandsfrågan. Sker också, undviks<br />
tom 9 feb 1943. CG <strong>av</strong>slutar diskussionen med att säga att det är synnerligen pinsamt för<br />
honom som utrikesminister ”att ha ansvar för en politik som på grund <strong>av</strong> inre splittring inom<br />
regeringen förlorade alla konturer”. Bagge talar efteråt med CG om det är möjligt att<br />
fortsätta samarbetet efter vad som hänt. CG uttalar sig enligt Bagge ”mycket<br />
oförblommerat” men de bägge kommer överens att ”se tiden an hur sakerna utvecklade sig”.<br />
Regeringen undviker alltså att diskutera en central utrikespolitisk fråga.
14 – Aftonbladet skriver lång artikel med rubriken ”Judisk kar<strong>av</strong>an”. En tidig rapport om SS:s<br />
mobila dödsstyrkor, Einsatzgruppen, närmare bestämt Einstazgruppe A som mördar sig<br />
igenom Baltikum. Artikeln handlar om staden Kovno (nuv Kaunas i Litauen) med 23.000<br />
judar. Reportern skriver att eftersom judarna förut dominerade Litauen, under sovjetiskt<br />
styre, så måste de nu möta sitt öde. En litauer berättar om befolkningens glädje över att<br />
befrias <strong>av</strong> tyskarna, och han försäkrar att judarna nu ska få sitt straff. Tusentals judar ska ha<br />
dödats <strong>av</strong> uppretade litauer, som en hämnd för judarnas stöd åt Sovjetunionen. De som<br />
överlevt ska förflyttas till ett ghetto. Uppgiften bekräftas <strong>av</strong> Paul Levine: ”Den initiala<br />
<strong>av</strong>rättningsmetoden som tyskarna använde var ’inhemska pogromer’ mot den judiska<br />
befolkningen. Tyskarna kunde njuta <strong>av</strong> stora initiala framgångar när de uppmuntrade<br />
lokalbefolkningen att mörda ett stort antal judiska medborgare.” Aftonbladet beskriver även<br />
ghettot, som judarna inte får lämna. Då uppstår äntligen lugn och ordning i staden, skriver<br />
reportern. Inrättandet <strong>av</strong> ghettot är barmhärtigt, eftersom det minskar riskerna för judarna<br />
att dödas <strong>av</strong> lokalbefolkningen. I Kovno får Einsatzgruppe A ett ovanligt stort gensvar <strong>från</strong><br />
lokalbefolkningen. Grupper <strong>av</strong> litauiska män, under ledning <strong>av</strong> en viss Klimaitis, slår ihjäl 5.000<br />
judar för hand mitt i staden. Handlingen övervakas <strong>av</strong> tysk trupp.<br />
16 – Vougt skriver att ”Tyskland är förutbestämt att intaga en ledande ställning i ett enat<br />
Europa” (Arbetet)<br />
21 – Efter att tyskarna medvetet brutit mot överenskommelserna om överflygningar lämnar<br />
UD:s Staffan Söderblom förslag till PAH, går ut på att acceptera den ökade aktiviteten. PAH<br />
”ledsen och förargad” (PA 401)<br />
21 – 163:e divisionen har äntligen fått se strid, intar efter mycket möda Suonjärvi.<br />
Mannerheim har fortfarande ingen hög uppfattning om divisionen, placerar den åter i<br />
reserven.<br />
24 – Churchill håller tal, där han fördömer Italien, Ungern, Rumänien och Bulgarien, som köpt<br />
en skamlig respit genom att bli ”tigerns schakaler”. Sverige å andra sidan sägs äcklat<br />
(”appalled”) tvingas betrakta Tysklands övergrepp. Men Churchill nämner inte Finland<br />
överhuvudtaget.<br />
25 – Hitler träffar Mussolini och uttalar sig hårt om svenskarna, som är gemena och har en<br />
dolt fientlig inställning gentemot Tyskland. Klagar på oändliga svårigheter som reses mot<br />
tyska trupptransporter.<br />
27 – Richert rapporterar att en enhetlig tysk inställning till Sverige inte finns. Inom AA är man<br />
till viss del förstående, en stor del <strong>av</strong> pressen är välvillig medan inflytelserika partikretsar är<br />
misstrogna. Framför allt Hitler själv. Landsortens partiorgan är ofta hätskt antisvenska.<br />
Richert resonerar vidare om effekterna <strong>av</strong> ett tyskt nederlag i öster. Första gången tanken<br />
tänks? Sovjetunionen har vid det här laget visat sig överraskande starkt och<br />
motståndskraftigt. Om så sker ”är det enligt mitt förmenande till undvikande <strong>av</strong> mer eller<br />
mindre desperata aktioner <strong>från</strong> tysk sida än mer angeläget än tidigare för Sverige att –<br />
självfallet under fast och klart vidhållande <strong>av</strong> hittills följda politiska riktlinjer – uppehålla en<br />
vänskaplig och förtroendefull atmosfär omkring de svensk-tyska förbindelserna.”<br />
29 – Finland återerövrar Viborg<br />
Hösten 1941-vintern 1942<br />
• Sverige förbereder sig på att ta del <strong>av</strong> den nya ekonomiska ordningen i öst, efter en<br />
tysk seger. Sverige har industriell teknik för att ta tillvara naturresurser som<br />
järnmalm, skog, vattenkraft och jordbruk. Dock <strong>av</strong>visar Tyskland alla kr<strong>av</strong> på att<br />
svenska företag ska få tillbaka egendom som konfiskerades <strong>av</strong> Sovjetunionen 1940,<br />
då Baltikum annekterades.<br />
Hösten 1941<br />
• Tyskland slutar begära större svenska insatser i kriget mot Sovjetunionen
• Tysklands ton mot Sverige övergår till aggressivitet, präglas <strong>av</strong> Hitlers negativa syn<br />
på Sverige. Svenska <strong>av</strong>slag på de flesta tyska önskemål om transiteringar och<br />
krigsmateriel. Går dock med på vissa leveranser till den tyska krigsmakten i Finland,<br />
bla 1.100 lastbilar (var<strong>av</strong> dock 502 utan gummidäck), 2.000 25-mannatält med<br />
värmeugnar. I utbyte kräver Sverige 5.000 ton nickel <strong>från</strong> Petsamo. Sverige går dock<br />
aldrig med på den form <strong>av</strong> löpande kredit till Tyskland, som bla Danmark ger.<br />
• CG (och Bagge) börjar på nytt driva kr<strong>av</strong>et om att förbjuda kommunistpartiet, som<br />
smörjmedel i relationen med Tyskland. PAH kontrar med att man isf även ska förbjuda<br />
nazistpartierna. ”Ena dagen hotade Bagge med att <strong>av</strong>gå om kommunismen förbjöds<br />
och nästa dag skulle Wigforss lämna regeringen om Per Albin g<strong>av</strong> efter för högerns<br />
kr<strong>av</strong>”, Anders Isaksson (PA 412). Richert meddelar nervöst att tyskarna ogillar<br />
dubbelförbud. Kungen börjar tveka.<br />
• CG:s (och Bagges/Westmans) politik gentemot antinazistisk och pronorsk opinion<br />
börjar möta allt hårdare motstånd<br />
• Bagge och KGW vill ha censur (kontroll) även vad gäller uttalanden <strong>från</strong> möten i<br />
folkrörelser, partier och fackliga organisationer. PAH säger nej. (2 dec 1941)<br />
• Sverige blir skyddsmakt åt Sovjetunionen i Tyskland. Framför sovjetiskt förslag i Berlin<br />
om att bägge länderna ömsesidigt ska iaktta Genèvekonventionens regler angående<br />
behandlingen <strong>av</strong> krigsfångar. Berlin <strong>av</strong>visar förslaget. Under kriget kommer Sverige att<br />
bli skyddsmakt åt 28 länder, var<strong>av</strong> Sovjetunionen är det enda allierade landet. Resten<br />
ockuperade.<br />
• Kanslibiträdet vid svenska legationen i Berlin, Elsa Bartel, blir tysk spion (ÖU 151)<br />
• Sverige börjar markera ökad självständighet, <strong>tack</strong> <strong>vare</strong> att all tysk kraft går åt att<br />
bekriga Sovjet och att upprustningen börjar ge effekt (över hälften <strong>av</strong> statens<br />
utgifter går till förs<strong>vare</strong>t)<br />
• Intern tysk utredning konstaterar att svensk radio är korrekt och icke angripbar, trots<br />
upprepade klagomål<br />
• Tyskland erövrar Kiev, når Leningrad och står mindre än tio mil <strong>från</strong> Moskva. Men ändå<br />
visar sig inte Sovjetunionen vara den munsbit för Tyskland som många förutspått.<br />
Sep 1941<br />
• CG och KGW instiftar Pressnämnden, pressens eget kontrollorgan under DN:s chefred<br />
Sten Dehlgren. Dehlgren och den politiske redaktören Leif Kihlberg står för ett starkt<br />
stöd till CG och KGW. Leder till konflikt, både med ägarfamiljen Bonnier och gentemot<br />
utrikeskommentatorn Johannes Wickman, som är antinazist. Till skillnad <strong>från</strong> Dehlgren<br />
är SvD:s chefredaktör Ivar Andersson aktiv antinazist, i hemlighet tom medlem <strong>av</strong><br />
Sigtunagruppen (exakt vad är det?). Stoppar Fredrik Bööks idylliska reportage <strong>från</strong><br />
tyskockuperade Danmark.<br />
• Tyskland börjar uppleva sin ställning gentemot Sverige som obehaglig och<br />
bekymmersam. Tyskland behöver enligt OKW:s rustnings<strong>av</strong>delning importen <strong>från</strong><br />
Sverige. Men ”problemet är att vi inte kan tvinga Sverige till fortsatta leveranser”.<br />
Betalning kan ske med krigsmateriel, men Keitel säger fortfarande nej.<br />
• CG missnöjd med den svenska linjen att inte ge Tyskland statskrediter. Schnurre har<br />
tjatat på Hägglöf med argumentet att frikostiga statskrediter är ett ”bevis för att<br />
Sverige ville ställa sig positivt till den tyska kampen mot kommunismen”. CG tycker<br />
att ”frågan måste betraktas även ur allmänpolitiska synpunkter. Vårt förhållande till<br />
Tyskland vore ömtåligt.” Tyska välviljan efter transiteringen <strong>av</strong> Engelbrechtdivisionen<br />
”hade nu förflyktigats... Vad gjorde det egentligen om vi beviljade Tyskland en kredit<br />
på ett par hundra miljoner? En mobilisering kostade lika mycket.” Protester <strong>från</strong><br />
Hägglöf gör att <strong>Günther</strong> börjar le. ”Det nästan verkade som om jag önskade en<br />
sovjetrysk seger. Då jag omedelbart bejakade detta, skrattade <strong>Günther</strong> och sa att jag
var värre än Wigforss. <strong>Günther</strong> blev nu upptagen <strong>av</strong> besök. Han <strong>tack</strong>ade för samtalet,<br />
som han hade funnit ’intressant’.”<br />
• Bagge <strong>av</strong>visar i tal svenskt deltagande i kriget mot Sovjetunionen. Kräver å andra<br />
sidan ett förbud gentemot kommunistpartiet, ett högerkr<strong>av</strong> <strong>från</strong> 1933 som nu åter<br />
blir aktuellt. CG stöder honom, då han anser det bättre att genomföra förbudet själv<br />
än efter ett tyskt kr<strong>av</strong> efter en tysk seger i öst.<br />
• Eric von Post rapporterar till UD om införandet <strong>av</strong> gula judestjärnor. Han är osäker på<br />
om även svenska medborgare tvingas bära sådana<br />
• Strejker i Norge<br />
• Omkring 650.000 ryska trupper inringade vid Kiev<br />
• Omkring 600.000 ryska trupper tillfångatas vid Vjazma och Brjansk<br />
• Keitel beordrar att 50-100 personer ska skjutas för varje dödad tysk i de ockuperade<br />
länderna<br />
3 – Kellgren meddelar Uthmann att Sverige tvingats vidta förstärkta <strong>av</strong>spärrningar vid de<br />
stationer där tyska permittenter transporteras<br />
4 – Revyn Taggen på Nya Teatern skildrar en östeuropeisk judinnas ”lidandehistoria”, enl<br />
Grafström, som förvånas över att tyska beskickningen inte reagerar<br />
7 – Uthmann klagar på Sveriges ”fullständiga utanförstående i kriget mot bolsjevismen, ja<br />
tom <strong>av</strong>visandet <strong>av</strong> denna kamp” och att ingen förändring kommer att ske ”förrän vi slutgiltigt<br />
vunnit kriget” (DNU 188)<br />
8 – Mallet förklarar för CG att UK:s inställning till Sverige är som en mor som ängsligt vakar<br />
över sin dotters dygd. Självförtroendet kommer sig <strong>av</strong> en medvetenhet om den svenska<br />
opinionens sympatier. Rapporterar hem: ”Public opinion in Sweden was now more strongly<br />
pro-British than ever before.”<br />
9 – Grafström gläds över att Tyskland ”ännu inte fått bukt med Ryssland”. Dock: ”Finnarna<br />
har haft bättre tur, de ha nyligen trängt in i Viborg och torde vid det här laget ungefär ha<br />
nått den gamla finsk-ryska gränsen.” ”Tyskarna vilja naturligtvis se finnarnas insats som ett<br />
led i Europas ståtliga samfällda front mot bolsjevismen och inte som ett litet privat<br />
revanschföretag.”<br />
10 – Två norska fackföreningsledare – Hansteen och Wickström – <strong>av</strong>rättas i Oslo, pga<br />
strejkerna och det ökande motståndet. Undantagstillstånd i Oslo. ”Arma Tyskland, då<br />
hämndens dag gryr för alla våldtagna nationer och människor!” (Grafström) Tidningen Trots<br />
Allt! kommer ut med extranummer: ”Vi har väckts riktigt <strong>av</strong> arkebuseringsskotten i Norge. Vi<br />
är ett med vårt norska broderfolk. Dess martyrer är våra. Deras blod förpliktar.” LO:s<br />
kongress har just inletts när nyheten kommer. Ett skarpt uttalande formuleras och läses upp:<br />
Den ”tyska arbetarklassen” sägs inte kunna stödja handlingar som arkebuseringarna. CG blir<br />
”högeligen oroad” och PAH irriterad. CG försöker få PAH att mildra uttalandet, denne ovillig.<br />
CG talar själv med LO-ordföranden Lindberg. Hansson ingriper för att få Lindberg att i TTtelegram<br />
dämpa uttalandet. med det är redan känt och sprids över hela världen <strong>av</strong> BBC. CG<br />
håller de följande dagarna återkommande kontakt med PAH för att få honom att hålla tillbaka<br />
opinionen. Till slut är PAH tvungen att upplysa CG om att det inte råder undantagstillstånd i<br />
Sverige. (PAOK 285 DNU 246) Sverige har dessutom spända relationer med norska<br />
exilregeringen, vägrar godkänna den som den enda lagliga norska regeringen. Totalt finns<br />
3.000 norska flyktingar i Sverige.<br />
12 – Gustaf V beklagar i konselj att LO-uttalandet inte stoppats. CG mycket bekymrad över<br />
att LO:s uttalande och PAH försöker hindra en upprepning.<br />
13 – UK vill på sikt inlemma Sverige i blockadsystemet mot Tyskland (PAOK 306)<br />
14 – Rasjön väcker tysk irritation (första gången han skapar rubriker?) då han talar på<br />
frivilliga förs<strong>vare</strong>ts dag i Borlänge. Säger att Sverige inte vill göra sig medskyldigt i<br />
förstörelsearbetet i Europa.<br />
15 – CG varnar försiktigt Wied för följderna <strong>av</strong> den tyska framfarten i Norge.
16 – ”Roosevelt har i sitt senaste ’brastal’ praktiskt taget förklarat Hitler krig på h<strong>av</strong>en.”<br />
(Grafström). UK sägs förbereda invasionsförsök mot Norge, då Tyskland är upptaget österut.<br />
”Skulle ett invasionsförsök göras kommer Sverige åter i skottlinjen.”<br />
17 – Tre svenska jagare sprängs i Hårsfjärden. Kommunisterna anklagas för att ha orsakat<br />
olyckan genom sabotage, vilket är fel (?)<br />
18 – CG tar upp de norska dödsdomarna med Schnurre, som inte visar samma förståelse som<br />
Wied. Enligt Schnurre säger CG att regeringen har svårt att ingripa mot opinionsyttringarna.<br />
20 – PAH manar kraftfullt till återhållsamhet inför Journalistföreningen, ang Norge<br />
22 – UK kräver att Finland <strong>av</strong>slutar kriget mot Sovjetunionen, annars brittisk krigsförklaring<br />
26 – Ribbentrop kallar upp von Post (Richert på semester). Skäller ut honom på grund <strong>av</strong> att<br />
Hitler, Göring och andra ledande tyskar skymfats bland annat under LO-kongressen. Talen på<br />
kongressen har varit sådana att ”de blott kunnat hållas i ett mot Tyskland fientligt inställt<br />
land”. Varnar angående norska båtarna, de får inte tillåtas att löpa ut. Frågan om norska<br />
båtarna alltså igång, en utdragen historia som fortsätter i princip hela kriget. Efter viss<br />
dramatik i början blir historien ett långtråkigt inslag i Sveriges andr<strong>av</strong>ärldskrigshistoria.<br />
Sommaren 1941 befinner sig 14 norska fartyg i svenska hamnar. Ägarna finns i det<br />
ockuperade Norge, men båtarna har rekvirerats <strong>av</strong> norska exilregeringen i London. Båtarna<br />
blir en stridsfråga mellan Tyskland och Storbritannien-Norge, då de är lastade med bland<br />
annat specialstål och kullager. Alltså är de användbara för den brittiska krigsindustrin.<br />
Tyskland vill hindra att båtarna får löpa ut. Sveriges och Christian <strong>Günther</strong>s reaktion blir att<br />
hänvisa till en rättsprocess, framför allt för att slippa handlägga frågan politiskt. Eftersom<br />
Storbritannien i september 1941 chartrar fartygen, effekten blir att domstolsförhandlingarna<br />
står mellan Tyskland och Storbritannien. Månadsskiftet sep-okt begär Tyskland kvarstad på<br />
båtarna (kvarstad är enligt ordboken en rättslig åtgärd då någon ”tillfälligt <strong>från</strong>tas rätten att<br />
förfoga över eller <strong>från</strong>tas besittningen till egendom som tillhör honom”). Det leder till två<br />
saker – dels kan båtarna inte lämna Sverige så länge rättsprocessen pågår, dels får hela<br />
affären namnet ”kvarstadsbåtarna” i historieskrivningen.<br />
27 – Stockholms-Tidningen och DN rapporterar att 50.000 judar i Kroatien har ”försvunnit”<br />
under fem månader. Tidningarna ställer frågan vart de kan ha tagit vägen.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Ribbentrop kallar till sig Richert och uttalar en skarp varning. PAH<br />
reagerar lugnt: ”Detta är givetvis skrämskott. Tyskarna förstå nog att det är för dem större<br />
fördel att kunna få svenska leveranser än att försätta oss i stridstillstånd.”<br />
Okt 1941<br />
• CG och Bagge driver kampen för ett förbud mot kommunistpartiet, den så kallade<br />
”partiförbudsfrågan”. CG:s enda manöverutrymme i utrikespolitiken, en åtgärd för att<br />
förbättra relationen till Nazityskland. Ett svenskt bidrag till ”korståget mot<br />
bolsjevismen”. Vid en total tysk seger kommer Tyskland inte att tolerera<br />
kommunisterna (”samhällsfarliga sammanslutningar”, enl CG:s terminologi) har en<br />
fristad i Sverige, därför bättre för Sverige att förekomma de tyska kr<strong>av</strong>en. Sverige ska<br />
inte riskera sin fred för kommunisternas skull. Bagge självklart med, ett förbud mot<br />
kommunisterna hade länge varit ett högerönskemål. Bagges utgångsbud är förbud<br />
mot kommunisterna samt att använda censurlagen mot både kommunister och<br />
nazister. Alf W. skriver att detta är ”’aktivisternas’ sista strid för att skapa<br />
förutsättningar för en attitydförändring gentemot Tyskland”. Gustaf V är med CG-<br />
Bagge men PAH principiellt emot, vilket han säger till kungen. Dels eftergift till<br />
Tyskland dels fara för socialdemokratin. Efter ett förbud kommer kommunisterna att<br />
söka sig till socialdemokratin och åstadkomma en radikalisering <strong>av</strong> partiet. Men frågan<br />
debatteras seriöst under oktober och ett tag ser det ut som ett motförslag <strong>från</strong> s och<br />
fp – partiförbud mot både kommunister och nazister – kan bli verklighet. Och då blir<br />
gränsdragningen värre för Bagge. Visst kan man förbjuda SSS (Lindholmarna) och<br />
eventuellt även svensk opposition (Per Engdahl). Men när sossarna även vill inkludera
Nationella förbundet blir det magstarkt för högern. NF representerar överklassnazism<br />
med bibehållna band till konservatismen.<br />
• Tyska legationen rapporterar att CG gjort ett uttalande mot en europeisk nyordning<br />
utan att Danmark och Norge återfår sin självständighet<br />
• OKW:s rustnings<strong>av</strong>delning försöker övertala Keitel att leverera önskat krigsmateriel till<br />
Sverige, med hänvisning till att Sverige levererat en större tältleverans, vilket<br />
”utgjorde ett stort tillmötesgående”. Keitel fortsätter säga nej.<br />
• Tyskland tror att ett besegrande <strong>av</strong> Sovjet är nära<br />
• Leningrad inringas <strong>av</strong> Tyskland<br />
• CG anser att Tyskland inte kan vinna kriget (samtal med Ivar Andersson)<br />
Början <strong>av</strong> månaden – Tyskland inleder ny offensiv mot Sovjetunionen, närmar sig Moskva.<br />
1 – Finland erövrar den Karelsk-finska sovjetrepubliken bortom finsk-sovjetiska gränsen <strong>från</strong><br />
1939, inklusive huvudstaden Petroz<strong>av</strong>odsk, som döps om till Äänislinna.<br />
2 – Stor tysk offensiv mot Moskva inleds, mycket framgångsrik till en början. På två veckor<br />
tas 650.000 fångar och stort krigsbyte.<br />
3 – Secretary of State Hull asked Finland whether she would be content with territory<br />
regained or whether she would fight on to aid Germany against Russia and the Allies. ("That<br />
question, which is of the greatest importance to my country without con templating the<br />
slightest injustice to Finland and her best inter ests, relates to the future safety of the<br />
United States and of all peaceful countries in the world; . . . my country is expending and is<br />
ready to expend 15 or 25 or 40 or 75 billions of dollars to aid in resisting .and suppressing<br />
Hitler and Hitlerism; . . ." Bulletin, Vol. V, No. 124, p. 363. Cf. Sept. 22, supra.)<br />
6 – Martin Ekström blir chef för stridsgrupp i Finland<br />
7 – Finland refused to stop war with Russia. ("Finland wages her defensive war free from all<br />
political obligations, but grateful that she need not fight alone this time. "Finland cannot<br />
understand how Great Britain, with whom Finland wished and wishes to retain peaceful<br />
relations, could regard herself, merely because Finland on this occasion is not alone in<br />
fighting the Soviet Union, as forced to treat her as an open enemy." Times, Oct. 8, 1941<br />
9 – Hitler basunerar ut att fälttåget i öster nu har <strong>av</strong>gjorts<br />
15-21 – Richert varnar för att ”Hitlers personliga inställning mot vårt land numera är<br />
dedicerat ogynnsam”. Finns risk för tysk politisk press, angående förbud mot kommunismen,<br />
tryckfriheten, försvarspolitiken och den allmänna inställningen till ”nyordningen”.<br />
16 – Sovjetregeringen och den diplomatiska kåren flyr <strong>från</strong> Moskva till Kujbysjev (nu Samara)<br />
vid Volga. Svenskarna packar ”vinterkläder, bröd, några stora ostar och chiffreringsmaskinen”<br />
(Åström 55) Assarsson och militärattachén lämnar Moskva, beger sig i förstone till Gorki-<br />
Novgorod. ”Nylander kvar på beskickningen” enl Grafström. Moskvabeskickningens<br />
rapportering talar om växande tvivel och defaitism. Svenskarna blir kvar i Kujbysjev i två år,<br />
tillsammans med bland annat balettruppen <strong>från</strong> Moskvas stora opera.<br />
17 – Kvarstadsbåtarna. Regeringen vidtar anmärkningsvärda åtgärder för att, enligt tyska<br />
mål, båtarn aska hamna under kvarstad. Överexekutorn i Göteborg har begärt 500.000<br />
kronor per fartyg i deponering, för att ta upp förhandlingar om kvarstad. Konseljbeslut på att<br />
insätta på ett särskilt konto i riksbanken 5,5 miljoner kronor. Riksbanksfullmäktige har<br />
beslutat delta med motsvarande belopp, på statsministerns begäran (riksbanksfullmäktiges<br />
ordförande, statssekreterare Dag Hammarskjöld, ska senare bli mer känd som<br />
generalsekreterare i FN 1953-61). En vecka senare forceras lagändring igenom för att<br />
omöjliggöra att ett beslut om kvarstad kan överklagas. Passersedlarna för båtarna hålls inne<br />
tills Göta hovrätt slutligen beslutar om kvarstad. Så länge rättegång pågår behöver<br />
regeringen inte frukta att båtarna löper ut.<br />
18 – DN rapporterar att 20.000 judar deporterats till Polen<br />
18 – Stämningen i Tyskland gentemot Sverige uppges vara sämre än någonsin, eftersom<br />
svenska regeringen – till skillnad <strong>från</strong> ”t.o.m. Frankrike och Danmark” – inte skickar frivilliga<br />
mot Sovjetunionen.
19 – Stalin förklarar Moskva vara i belägringstillstånd<br />
19 – Den tvåfaldigt påtänkta utrikesministern Hamilton, minister i Köpenhamn, har slutat och<br />
blir landshövding i Linköping. Antinazistiska Nordens Frihet tipsar ”som synnerligen lämplig<br />
för den svenska ministerposten i det ockuperade (förf kurs) Danmark utrikesrådet Staffan<br />
Söderblom, vars kända smidighet och anpassningsförmåga bör göra honom mycket skickad<br />
att förstå utrikesminister Sc<strong>av</strong>enius politik.” Grafström uppskattar den ”utstuderade<br />
giftigheten”, till skillnad <strong>från</strong> Söderblom, som frågar Grafström om han har en aning om vem<br />
som kan ha skrivit artikeln, vilket han inte har. ”Jag var emellertid nog infam, att med min<br />
oskyldigaste uppsyn deklarera: ’Det är ju i alla fall tydligt, att det är någon mycket initierad<br />
person som står bakom!”<br />
20 – Aftonbladet skriver att deportationerna kommer att omfatta 196.000 judar<br />
21 – Tyska skolan invigs i Stockholm, Grafström representerar UD och svärfar von<br />
Twardowski är på plats. Dankwort ger på kvällen supé på Royal, där Sven Hedin är med. Barn<br />
med tysk förälder har tvingats anmäla sig till skolan, annars hotas anhöriga i Tyskland <strong>av</strong><br />
repressalier.<br />
22 – Tebjudning hos Sven Hedin, med anledning <strong>av</strong> skolinvigningen. (Schnurre där! Varför i<br />
Stockholm?) Hedin lägger ut texten: ”Sverige skulle naturligtvis, om vi rätt insåge vår<br />
ödesgemenskap med Europa, nu med stolthet deltaga i korståget mot hydran i Öster. Men så<br />
länge denna regering sitter är inget att hoppas…” Grafström förbannad: ”Om inte sådant skall<br />
kallas för landsförräderi, så måste det i alla fall betecknas som brottslig dumhet… Vad sådana<br />
uttalanden, som det nu relaterade, kan betyda inför en sådan rapportör som Schnurre säger<br />
sig självt.”<br />
24 – Bagge hos kungen, ger sitt kraftfulla stöd åt ett förbud <strong>av</strong> kommunistpartiet. Bagge<br />
noterar belåtet i dagboken: ”Jag hade alltså gissat rätt beträffande hans inställning.” Bagge<br />
satsar hårt på frågan, mycket pga stödet <strong>från</strong> kungen. Troligen har han missförstått<br />
mekanismerna bakom midsommarkrisen. Det var inte kungen i sig som åstadkom ett ja till<br />
tyskarnas önskemål, utan PAH:s beslut att använda sig <strong>av</strong> kungen som argument.<br />
25 – von Post skriver PM om rykten om transporter <strong>av</strong> judar till Polen. Det har resulterat i ett<br />
ökat antal judiska visumansökningar till Sverige. Transporterna ska ha börjat natten mellan<br />
17-18 oktober och berört cirka 1.000 personer. Företeelsen ska vara allmänt känd i Berlin<br />
och troligen kan man inte tvivla på att en större förflyttning <strong>av</strong> judar sker. De första<br />
gaskamrarna tas i bruk i Chelmno, kort därefter i andra förintelseläger som Auschwitz-<br />
Birkenau, Treblinka, Sobibor, Majdanek (Polen) samt, i krigets slutskede, Buchenwald och<br />
R<strong>av</strong>ensbrück (Tyskland). Hälften <strong>av</strong> de sex miljoner judar som mördades beräknas ha dödats i<br />
förintelselägren.<br />
26-28 (exakt?) – Flera regeringskolleger till angrepp mot CG:s utkast till regeringens<br />
utrikespolitiska deklaration inför höstriksdagen. Förstående uttalanden gentemot Finlands<br />
stryks. CG accepterar strykningarna utan att ta illa upp, säger till PAH att han tagit till ”i<br />
överkant”. (Jfr midsommarkrisen, ingen sårad självkänsla och inget <strong>av</strong>gångshot. CG har<br />
accepterat sin nya roll.)<br />
28 – PAH fyller 56 år<br />
28 – Gustaf V skickar personligt budskap till Hitler via tyska legationen, <strong>tack</strong>ar honom för<br />
kampen mot bolsjevismen. Kungen vill uttala sitt varma <strong>tack</strong> för att Hitler beslutat slå ner<br />
bolsjevismen, en fara inte bara för Norden utan för hela Europa. Kungen framför även sina<br />
bästa lyckönskningar till den stora framgång som redan uppnåtts. Det svenska folket sägs till<br />
ojämförligt största delen dela kungens uppfattning, och han ska sträva efter att och arbeta<br />
på att omvända de ännu tvivlande. Kungen hoppas att hans regering snart skulle kunna föra<br />
frågan om ett förbud för det kommunistiska partiet till gynnsamt resultat. Goda relationer<br />
mellan Sverige och Tyskland låg kungen varmt om hjärtat. CG känner till att kungen ska<br />
skicka meddelandet. Ett tecken på att han inte är nöjd med formuleringarna är att han<br />
informerar PAH, som på det bestämdaste <strong>av</strong>råder <strong>från</strong> att skicka meddelandet. Kungen lovar<br />
då att låta saken vila. Men kungen bryter sitt löfte och skickar meddelandet, utan att tala
med PAH igen. PAH irriteras, men CG tycker det är ett billigt sätt att etablera ett tyskt<br />
förtroende för Sverige. (SU39-45, 334) Kungens grövsta övertramp under kriget, förhindrar<br />
inte att PAH är på väg att upphöra vara republikan. Även om CG inte direkt inblandad i<br />
meddelandet (då skulle det ha formulerats annorlunda) kan man se det som om kungen själv<br />
agerar i CG:s riktning. ”Om <strong>Günther</strong> kände till och gillade budskapet lämnas öppet.” (Carlgren)<br />
Dummast i meddelandet troligen kungens omnämnande <strong>av</strong> frågan om partiförbud. Innebär att<br />
Hitler blandas in i svensk inrikespolitik.<br />
29 – CG håller regeringens utrikespolitiska deklaration inför höstriksdagen (TIETT 75). Ordet<br />
neutralitet förekommer inte, förändringarna i Europa måste beröra Sverige. Deklarationen får<br />
fullt gillande <strong>från</strong> alla partigrupperna, utom kommunisterna. Talet bedöms som personlig<br />
framgång för CG, Söderblom i rapport till Richert om en ”oväntat stark och spontan<br />
uppslutning kring regeringens, enkannerligen utrikesministerns, politik”. Uppskattande<br />
kommentarer <strong>från</strong> Tyskland, dock inte <strong>från</strong> den nazistiska partitoppen.<br />
29 – PM <strong>från</strong> Richert till Söderblom. Berlins judiska befolkning består nu <strong>av</strong> 70.000 individer,<br />
men de senaste veckorna har fyra grupper bestående <strong>av</strong> 1.200 personer evakuerats <strong>från</strong><br />
Berlin till ett läger i Polen. De som berörs förvarnas en dag i förväg och deras egendom<br />
tillfaller tyska staten. Runt kl 20:00 samlas de upp <strong>av</strong> Gestapo och uniformerad polis. Richert<br />
anmärker att judar förflyttas, trots en skriande brist på arbetskraft inom industrin.<br />
30-31 – Schnurre önskar permittenttrafik (och viss trupptransport) via Sverige till norra<br />
Finland samt leveranser <strong>av</strong> vinterutrustning, CG svarar nej. Dock materieltransport liksom<br />
sanitetsmaterial, isbrytarhjälp och tanktonnage. CG tror inte tyskarna räknat med bättre<br />
resultat <strong>av</strong> förhandlingen. UD fruktar att Sverige riskerar att bli en ”etapplinje direkt till<br />
fronten”.<br />
31 – Richert skriver rapport, fortsättning på PM <strong>från</strong> 29:e. Anmärker att transporterna <strong>av</strong><br />
judar är ologiska, då offensiven mot Sovjetunionen redan utsätter det tyska järnvägarna för<br />
ett tryck som är på gränsen till vad systemet klarar <strong>av</strong>. Judeförflyttningarna måste vara en<br />
del <strong>av</strong> en större plan, anmärker Richert. Han spekulerar i en möjlig folkomfyttning, att judarna<br />
i framtiden kanske ska bo någon annanstans? Kanske ett område söder om Lublin. Bristen på<br />
bostäder i Berlin blir bara värre, är det kanske därför judarna förflyttas? Vet även att 400<br />
holländska judar har förflyttats några månader tidigare. Det följdes <strong>av</strong> en holländsk<br />
generalstrejk i protest mot åtgärden. I tre dagar uttryckte tiotusentals holländare sin<br />
solidaritet med judarna. Tyskarna slog ner strejken, Judarna tas till Mauthausens<br />
koncentrationsläger där de under några månader får arbeta ihjäl sig. Där gör man misstaget<br />
att skicka besked om dödsfallen till de anhöriga i Holland. Sverige är nämligen skyddsmakt åt<br />
holländarna. Listan på döda skickas till den svenska regeringen <strong>av</strong> judiska organisationer i<br />
Holland. Richert undersöker och får besked <strong>av</strong> en tysk diplomat att han – som representant<br />
för skyddsmakten Sverige – ska få besöka koncentrationslägret. Ärendet har behandlats <strong>av</strong> dr<br />
Albrecht, juridisk expert, som funnit det svenska kr<strong>av</strong>et på besök legalt. Försöker dock<br />
obstruera. Richert upprepar sitt kr<strong>av</strong> på besök flera gånger. (FITA 177-)<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Regeringen skriver utrikespolitik deklaration. PAH skriver i dagboken:<br />
”Deklarationen var i allt väsentligt sådan <strong>Günther</strong> ursprungligen skrivit den. Dock hade jag<br />
gjort vissa modifikationer, bl a strukit en del som <strong>av</strong>såg att ge uttryck för svensk<br />
tillfredsställelse med Rysslands tillbakaträngande. <strong>Günther</strong> accepterade utan vidare mina<br />
modifikationer, han sade sig tagit till i överkant…” Ivar Andersson tillbaka <strong>från</strong> resa till Berlin,<br />
talar med CG. Säger att hans huvudintryck är att ”Tyskland icke kan vinna kriget”. CG svarar<br />
att detta också är hans mening. Begränsad betydelse för svensk utrikespolitik, enl Wahlbäck.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Tyskarna står bara några mil <strong>från</strong> Kreml<br />
Vintern 1941-42<br />
• Rekordkall vinter igen. tidningarna tvingas gå tillbaka till medeltiden för att i ”osäkra<br />
källor” hitta jämförelsematerial (Grafström)
Okt-nov<br />
• Richert rapporterar att ett ingripande mot nazismen i Sverige skulle tas så illa upp i<br />
Berlin, att om en sådan åtgärd blir nödvändig för att förbjuda kommunistpartierna så<br />
är det bättre att inte göra någonting alls. CG beredd att ingripa mot svensk<br />
socialistisk samling för att nå enighet i samlingsregeringen om åtgärder mot<br />
kommunisterna.<br />
Nov 1941<br />
• Sverige accepterar ryska råvaror som tysk betalning för svenska industriprodukter.<br />
Svenska företag ska genomföra industriprojekt på fd sovjetiskt territorium. (SRWN<br />
39)<br />
• Militären slutar placera kommunistiska värnpliktiga i arbetsläger, sedan<br />
försvarsminister Sköld upptäckt att även socialdemokrater drabbats<br />
• Stalin ställer kr<strong>av</strong> på Storbritannien och USA om en andra front<br />
4 – Sverige och Tyskland åter in i ”maratonförhandlingar”, ledda <strong>av</strong> Walter och Hägglöf.<br />
Schnurre kritiserar tyska förhandlarna för att de nöjde sig med att diskutera med en svensk<br />
kommission i stället för att gå direkt med regeringen. ”Själv hade han uppnått sina <strong>av</strong> den<br />
tyska ledningen högt uppskattade förhandlingsresultat genom direkt förhandlingar med den<br />
svenska utrikesministern.” Klargörs för Walter att det i detta fall är finansminister Wigforss<br />
som är ansvarig. Ordnas middag på Gyldene Freden. Medlemmarna <strong>av</strong> de båda<br />
regeringskommissionerna beger sig dit. Tyskarna väntar sig ”der Herr Reichsfinanzminister”<br />
rulla fram, oåtkomlig i limousine. Istället blir de strax utanför restaurangen omcyklade <strong>av</strong> en<br />
spänstig herre i vit sportmössa. Ernst Wigforss. Denne underhåller tyskarna under middagen<br />
på utmärkt tyska. Tyskarna framför sina argument, varpå Wigforss svarar att regeringen<br />
redan diskuterat frågan och kommit fram till ett negativt beslut. Tyskland accepterar sedan<br />
Hägglöfs förslag om privata krediter, samt hela den svenska önskelistan på tyska leveranser.<br />
Privata krediterna ordnas genom svenska förskottsbetalningar och kommersiella<br />
kreditinstitut. Sverige säljer materiel till tyskarna, bland annat 2.000 armétält med kaminer<br />
för att förbättra vinterförhållandena. Hyr även ut 3.000 lastbilar för att transportera<br />
träbaracker till norra Finland.<br />
4 – Sverige-Sovjet undertecknar <strong>av</strong>tal i Kujbysjev, inneliggande sovjetiska beställningar ska<br />
lagras. Sovjetunionen uttrycker sin uppskattning. Att Sverige inte bryter<br />
handelsförbindelserna under denna tid då Sovjetunionen anses ha minimal chans till<br />
överlevnad är en viktig händelse.<br />
5 – Den finske pacifisten Arndt Pekurinen, som suttit i fängelse sedan vinterkriget, förs till<br />
fronten men vägrar bära <strong>vare</strong> sig vapen eller uniform. Varpå hans befäl <strong>av</strong>rättar honom i<br />
Suomussalmi. Pekurinen har varit i blåsväder tidigare, som ledare för Finlands pacifistiska<br />
rörelse. Pekurinen fängslades upprepade gånger 1926-31 för sin pacifism. Men efter<br />
internationella protester, där bland andra Albert Einstein och H.G. Wells deltog, införde<br />
Finland vapenfri tjänst, den så kallade ”Lex Pekurinen”. Men denna lag gäller inte i krigstid.<br />
Avrättningen blir dramatisk, eftersom de två första soldaterna som beordras utföra den<br />
vägrar. Den modige Arndt Pekurinen är känd för sitt valspråk, som han hämtat <strong>från</strong> Jonathan<br />
Swift: ”Eftersom man inte äter människor finns ingen anledning att döda dem.”<br />
7 – CG talar i riksdagen. Sveriges uppgift är ”att utgöra den sammanhållande länken i<br />
Norden”. Vilket är en omöjlig uppgift. Danmark och Norge ockuperas <strong>av</strong> Finlands<br />
bundsförvant Tyskland. ”Stormaktspolitikens motsättningar gick således tvärs genom Norden<br />
och i realiteten var Sveriges möjligheter att fungera som en sammanhållande länk illusoriska.”<br />
(Alf W)<br />
7 kvällen – Bridgemiddag hos Boheman, CG paras ihop med Grafström. ”<strong>Günther</strong> vann och var<br />
på ett strålande humör. Han berättade att han tog vitamininsprutningar varje morgon, något<br />
som hade piggat upp honom alldeles ofantligt särskilt före det senaste riksdagstalet. ’Ja’,<br />
sade jag, ’det tycks ha piggat upp hela svenska folket’.”
11 – Flera amerikanska långfilmer med destination Sverige, via Lissabon, har kvarhållits i<br />
Tyskland. Grafström i Berlin för att få loss dem. Hans egen idé, CG ger sitt stöd till projektet.<br />
Grafström bor på ”holländska beskickningen”, som tagits över <strong>av</strong> den svenska som är<br />
Nederländernas skyddsmakt. von Post ger middag för 16 svenskar ”på det holländska<br />
porslinet”, bla Richert, Jacob Wallenberg och Hägglöf.<br />
12 – Finland again rejected the United States suggestions that she make peace with Russia.<br />
Ibid., Nov. 13, 1941, p. 2. Cf. Oct. 3, 7, supra.)<br />
12 – Grafström i Berlin får förfrågning om eventuellt tyskt institut i Stockholm. ”Det bör<br />
sannerligen få vara nog med den nyligen invigda skolan, med ”die deutsche Akademie” och<br />
med den akademiska utbytestjänsten.”<br />
13 – Grafström får veta att filmerna inte bara är kvarhållna, utan beslagtagna. Gestapo sköter<br />
ärendet.<br />
14 – Grafström kommenterar deportationerna <strong>av</strong> judar i dagboken. ”De första judar jag såg<br />
med den nyinförda gula stjärnan gåvo mig en allvarlig chock.” Kommer även, ovetande, in på<br />
Förintelsen: ”Det senaste är massdeportationer österut med korta varsel <strong>av</strong> unga och gamla<br />
judar, kvinnor och män.” Kommenterar även de massiva flyganfallen mot staden, regimen har<br />
täckt över vattenytorna med trägolv och på dessa placerat miniatyrhus.<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Oberoende <strong>av</strong> varandra hotar både Bagge och Wigge <strong>av</strong>gå om de inte<br />
får som de vill i partiförbudsfrågan<br />
16 – Tyskland inleder slaget om Moskva<br />
17 – Grafström i Berlin: ”Richert är en 150% korrekt person men onekligen en aning tråkig.<br />
Denna tråkighet tycker jag för övrigt präglar hela beskickningen här, som i sanning förefaller<br />
glädjelös.” Richert säger sig två gånger ha träffat Hitler. ”Hitler hade tydligen gjort ett<br />
storartat intryck på vår minister, märkligt nog bland annat genom det lugn och ’den harmoni’,<br />
som präglat hans väsen.” Hitler hade pratat om svenske kungens tennis och beklagat att han<br />
själv inte ”bedrev någon sport”.<br />
17 – Tyskland informerar Danmarks kung Christian X att det är dags för åtgärder mot<br />
Danmarks judiska befolkning. Kungen svarar att han inte ser någon anledning till detta.<br />
Tillägger att danskar inte behöver ta till åtgärder mot judar, eftersom danskarna inte känner<br />
sig underlägsna. Underförstått – till skillnad mot tyskarna.<br />
18 – Tyska legationen får en sammanställning över svenska tjänster till Tyskland <strong>av</strong> UD.<br />
Dokumentet skrivs för att hålla tillbaka tyska kr<strong>av</strong> på permittenttransporter Finland.Tyskland,<br />
med mera.<br />
18 – CG försöker få Finland att åta sig permittenttransporterna som Sverige vägrat Tyskland.<br />
Talar med Ramsay, framhåller att det borde ligga i Finlands intresse att Sverige har goda<br />
relationer med UK och USA. Sverige kan då gagna Finlands intressen i dessa länder. Ramsay<br />
mycket förstående, men efter någon vecka meddelar finska regeringen att landet inte kan åta<br />
sig transporter.<br />
19 – Tyskvänliga duon Aftonbladet och Stockholms-Tidningen rapporterar att de deporterade<br />
judarna ska förflyttas till djupt in i Sovjetunionen. Lägren i Polen är bara genomfartsläger.<br />
21 – Grafström hem, tillsammans med Richert och Juhlin-Dannfeldt<br />
25 – Finland ansluter sig till Antikominternpakten (Germany, Japan, Italy, Hungary, Spain,<br />
Man chukuo, Bulgaria, Croatia, Denmark, Finland, Rumania, Slovakia, and Nanking regime in<br />
China), för landet ännu närmare Tyskland. Finland hävdar att anslutningen sker för att<br />
förhindra hungersnöd, tyskt villkor för spannmålsleveranser. Ökar svensk misstro mot Finland.<br />
KI Westman rapporterar: ”Det är ganska märkligt att iakttaga, hur sakta folk här gjort klart<br />
för sig, vilka följder, som vapenbrödraskapet med Tyskland med största sannolikhet kunde<br />
beräknas få. Den lilla finska ponnyn har tydligen en gång fått i sitt huvud, att den skulle<br />
kunna <strong>av</strong>korta numret och lämna manegen, när den själv tröttnat. Men det är väl ändå att bra<br />
illa känna den fordrande domptör, som leder föreställningen.” Dessutom kraftig svängning<br />
ibland socialdemokraterna – och CG – mot ett förbud mot kommunisterna. Skulle kunna ses<br />
som en förberedelse inför ett svenskt medlemskap i Antikominternpakten.
27 – CG håller tal hos Riksförbundet för Sveriges försvar (TIETT 83) Utsätts för kritik i<br />
Tyskland!<br />
28 – Secretary of State Hull told Finland he was not sure to what extent "Finnish policy is a<br />
menace to all America's aims for self defense." (". . . every act of the Finnish Government<br />
since the delivery of its note has confirmed our apprehensions that it is fully cooperating<br />
with the Hitler forces." Bulletin, Vol. V, No. 127, pp. 434 f.) Secretary of State Hull again<br />
warned United States officials of imminent Japanese at<strong>tack</strong>. (Cf. Nov. 25, supra. Peace, p.<br />
144.)<br />
29 – Casparsson skriver i dagboken: ”Bland de svenska arbetarna finns det numera ingen<br />
förståelse för Finlands sak. Anslutningen till anti-kominternpakten har skapat en nästan<br />
fientlig atmosfär mot den finska nationen. Även den finska socialdemokratin betraktas med<br />
stor misstänksamhet.” Fortsätter någon vecka senare: ”Olyckligtvis har det sedan juli blivit<br />
alltmer klart att finska regeringen fört kriget mot Ryssland i landutvidgningssyfte.” Finland<br />
incorporated military gains from Russia restoring former border. ("Our security can be<br />
achieved only by territorial means. The only hope for us is in moving the frontiers eastward.<br />
"The only way to solve the problem of Eastern Karelia is to keep it occupied by Finnish<br />
troops." Times, Nov. 30, 1941, p. 35.)<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – CG drar tillbaka sitt stöd åt Bagge i partiförbudsfrågan, sedan Richert<br />
meddelat att ett förbud mot nazistpartierna skulle tas illa upp i Tyskland. Även kungen<br />
backar. Klart att det inte blir något förbud mot kommunistpartiet. Bagges mest svidande<br />
nederlag i samlingsregeringen, skriver själva att han spelade ”ett mycket högt och hårt spel”<br />
som han förlorar. Bagge-CG:s inflytande i samlingsregeringen blir aldrig vad det en gång var.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – UD tydligt, Tyskland inte kommer att besegra Sovjet nu. Kriget<br />
fortsätter. ”Vilken lättnad för det <strong>av</strong> tyskarna kringrända Sverige!” (Hägglöf)<br />
Dec 1941<br />
• Svenskt-tyskt handels<strong>av</strong>tal sluts<br />
• Marcus Wallenberg når tilläggsöverenskommelse till 1939 års krigshandels<strong>av</strong>tal med<br />
UK, efter långa och besvärliga förhandlingar. Sverige får lite mer än förut, men måste<br />
erkänna att Finland är ett fiendeland enligt <strong>av</strong>talet. Beträffande k<strong>av</strong>rstadsbåtarna<br />
vägrar London förhandla, de ska släppas.<br />
• Strategimöte UK och USA i Washington DC. Tyskland ska besegras först, sedan Japan.<br />
• Tyska natt-och-dimma-ordern (Nacht und Neberlass), motståndsmän deporteras i<br />
hemlighet till Tyskland utan rättegång och utan att de anhöriga informeras<br />
• Handlingen i filmen Casablanca utspelar sig under denna månad<br />
Början <strong>av</strong> månaden – Finland återtar Hangö udd<br />
1 – Schnurre föredrar den svenska listan över utförda åtgärder som gynnar Tyskland för<br />
Ribbentrop. Anser att den dokumenterar ”ansenliga tjänster”. Tiden juli 1940-oktober 1941<br />
har cirka 670.000 tyska soldater transporterats via Sverige (jämför detta med 163:e<br />
divisionen Engelbrecht, som ”bara” omfattade cirka 15.000 man). Tiden 22 juni-1 november<br />
1941 har 5.000 järnvägsvagnar med militärmaterial fraktats på svensk järnväg, samtidigt<br />
som 70 tyska fartyg med trupp och krigsmaterial har eskorterats på svenskt vatten. 60<br />
tyska kurirplan per vecka ska under den kommande vintern få flyga över Sverige. En stor<br />
transitdepå med livsmedel, foder och olja har lagts upp i Luleå. 45.000 ton malm skeppas<br />
dagligen till Tyskland via Luleå. Sverige hjälper dessutom Finland med spannmål, krediter och<br />
krigsmateriel.<br />
2 – KGW föredrar för regeringen tankarna om censur på möten, PAH undrar ”hur han orkar<br />
hålla på med sånt” (PA 456) Diskussionerna om hårdare möteskontroll är framför allt en<br />
kompensation för det uteblivna partiförbudet. Hjälp till högern att dölja reträtten. Bagge<br />
tycks vilja <strong>av</strong>gå men övertalas <strong>av</strong> bla Richert att stanna. PAH trött på hela frågan. ”Förslaget<br />
är tokigt men det blir väl underlag för ny dragkamp och nya Baggejeremiader.” CG vill inte ge<br />
sitt stöd till Bagge, utan entusiasm, men anser det tydligen pinsamt att behöva ta upp det
med sin gamle parhäst i regeringen. Ber PAH tala med Bagge istället!!! PAH lovar göra som CG<br />
vill: ”Jag skall väl göra försöket, men det bär emot att överhuvud försöka tala tillrätta en som<br />
inte längre tar skäl!” Början på CG:s vandring tillbaka till PAH?<br />
4-5 – Slaget om Moskva upphör utan att tyskarna tagit staden. En chock för Hitler och de<br />
tyska generalerna, som räknat med att Sovjetunionen skulle ha besegrats innan hösten. Även<br />
de västallierade underrättelsetjänsterna hade gr<strong>av</strong>t underskattat Sovjetunionens styrka. Även<br />
underskattat befolkningens vilja att stödja Stalin och hans kommunistiska regim. "I själva<br />
verket var entusiasmen för regimen stor i Sovjet under kriget", säger historikern Martin Kahn,<br />
som skrivit en <strong>av</strong>handling om britternas och amerikanernas underskattning <strong>av</strong> Sovjetunionens<br />
militära styrka. Historiker kan se vändpunkten i kriget här, men inte samtiden. Mannerheim blir<br />
försiktig, förbjuder finländska förband att delta i operationer mot Murmanskbanan (tyska och<br />
finska förband har förgäves försökt skära <strong>av</strong> järnvägen söderut <strong>från</strong> Murmansk, som är en<br />
viktig transportled för västmakternas leveranser till Sovjetunionen) och säger nej till tyska<br />
påtryckningar om att angripa Leningrad.<br />
4 – Sista sovjetiska soldaten lämnar Hangö. Kl 8 hissas finska flaggan på rådhuset. Svenska<br />
frivilligbataljonen börjar upplösas, 31 har stupat.<br />
4 – Stödet för Bagge minskar inom högern, pga partiförbudsfiaskot. PAH talar med Ewerlöf,<br />
som svarar ”utan tvekan att han skulle anse framläggandet vara ett misstag”.<br />
5 – CG fyller 55 år<br />
6 – Finlands självständighetsdag<br />
6 – Storbritannien och Norge (Londonregeringen) förklarar krig mot Finland, då Mannerheim<br />
vägrat <strong>av</strong>stå <strong>från</strong> offensiva operationer. Britain declared war on Finland, Hungary, and<br />
Rumania. ("No satisfactory replies h<strong>av</strong>ing been received from the Finnish, Hungarian, and<br />
Rumanian Governments to notes addressed to them last week," as to ending wars with<br />
Russia. Times, Decem ber 6, 1941, p.1. "The Finnish Government's reply showed no<br />
disposition to respond to this overture nor h<strong>av</strong>e they ceased to pursue aggressive military<br />
operations on territory of the Union of Soviet Socialist Republics, an ally of Great Britain, in<br />
the closest collaboration with Germany. "The Finnish Government h<strong>av</strong>e sought to contend<br />
that their war against Soviet Russia does not involve participation in the general European<br />
war. This contention His Majesty's Government find it impossible to accept."<br />
6 – Sovjetisk motoffensiv under nye frontbefälha<strong>vare</strong>n general Georgij Zjukov. Tar territorium<br />
<strong>från</strong> armégrupp Mitte.<br />
7 – Japan anfaller Pearl Harbour, krig mellan USA och Japan. USA:s isolationister, med<br />
Lindbergh i spetsen, <strong>av</strong>ger lojalitetsförklaring till Roosevelt. Gäller dock inte krig USA-<br />
Tyskland. Trots att anfallet innebär krig Japan-UK. Svenska militärer tror att anfallet innebär<br />
ettt bakslag för UK, då USA nu kommer att behöva krigsmaterielen själva.<br />
8 – Utrikesutskott. CG informerar att Bull begär att Sverige ska tillvarata Norges intressen i<br />
Helsingfors. CG har beklagat den norska krigsförklaringen för Bull, och tillagt att den finska<br />
regeringen motstått tysk press angående att skicka iväg den norska beskickningen i<br />
Helsingfors. Konversationen som följer klargör för CG att den norska krigsförklaringen inte är<br />
en följd <strong>av</strong> brittiska påtryckningar. KI Westman ska sondera finska regeringens inställning till<br />
att Sverige blir skyddsmakt åt Norge.<br />
8 – UD tar del <strong>av</strong> tysk högkvartersrapport. Pga vintern går de tyska trupperna i vinterkvarter,<br />
utan att ha intagit <strong>vare</strong> sig Moskva eller Leningrad.<br />
10 – Schnurre kommer till CG med brev <strong>från</strong> Hitler till Gustaf. Vill åter ha<br />
permittenttransporter till Finland via svenska järnväg, fyra tåg per vecka innehållande 500<br />
man. CG lovar ta upp saken i regeringen men säger att han förutsätter ett nej. ”Varken den<br />
allmänna opinionen i Sverige eller han själv trodde på omöjligheten <strong>av</strong> att med god vilja ordna<br />
saken på finska järnvägar, och svenska folket skulle aldrig förstå att man toge steget ut ur<br />
neutraliteten för en sådan sak.” Senare på dagen tar CG Schnurre till kungen, för ett<br />
överlämnande <strong>av</strong> Hitlers brev. Kungen läser igenom det allmänt hållna brevet men<br />
kommenterar det inte. Kungen även ganska negativ till de tyska önskemålen som Schnurre
framfört. Pratar om farorna för Sveriges neutralitet, sedan UK förklarat Finland krig. Gustaf<br />
skickar kort svar till Hitler: ”Jag har igår <strong>av</strong> sändebudet Schnurre fått ert innehållsrika brev<br />
och sänder er mitt hjärtligaste <strong>tack</strong>.” Schnurre berättar att Hitler med stort intresse studerat<br />
den svenska förteckningen över tjänster utförda åt Tyskland.<br />
10 – Pronazistiska Riksföreningen Sverige-Tyskland har möte, Draeger talar. Grafström,<br />
Boheman, Hägglöf och Jacob Wallenberg i publiken, dock inte CG. ”I övrigt bestod samlingen,<br />
som alltid på dessa tillställningar <strong>av</strong> ett antal förtorkade gamla damer och den sedvanliga<br />
klicken mer eller mindre pseudonazistiska svenska element. Sven Hedin <strong>tack</strong>ade<br />
föredragshållaren och lät förstå, att vår ärorika europeiska historia gjorde det särskilt lätt för<br />
oss svenskar att fatta Tysklands storeuropeiska galopp.”<br />
10 – Japan sänker brittiska slagskeppet Prince of Wales och slagkryssaren Repulse utanför<br />
Malaysia<br />
11 – Tyskland och Italien förklarar USA krig (USA bryter inte med Finland). USA:s isolationism<br />
till slut omöjlig, tvingas med i kriget, som alltså redan är <strong>av</strong>gjort. Hitler talar i tyska riksdagen,<br />
går till angrepp mot det försoffade och borgerliga Sverige. Richert rapporterar att at<strong>tack</strong>en<br />
”utlöste ett nästan frenetiskt bifall”.<br />
12 – Tyska permittenttrafiken till Finland i konselj. Kungen föredrar – inte CG! Ingen uttalar<br />
sig för bifall.<br />
13 – CG överlämnar det negativa beskedet om permittenttrafiken till Schnurre. Denne<br />
kommenterar resignerat att han vant sig vid <strong>av</strong>slag. Begär svensk transport om ett enda tåg<br />
om 450 sjuka, skadade och sårade personer <strong>från</strong> Haparanda. Lämnar Stockholm. Begäran<br />
godkännes några dagar senare.<br />
14 – Socialdemokraternas misstro mot Finland manifesteras vid en konferens. Tanner får<br />
direkt fråga (fr Åkerberg) om det redan före kriget funnits <strong>av</strong>tal Tyskland-Finland om<br />
gemensamt anfall. Tanner förnekar detta. Casparsson skriver i dagboken: ”Hans (Tanners)<br />
uttalanden voro emellertid icke ägnade att övertyga oss om att vi fått höra hela sanningen.<br />
Han hade nämligen redan i sitt inledningsanförande förklarat, att resp militärmyndigheter<br />
överenskommit om vissa <strong>av</strong>snitt, som skulle hållas <strong>av</strong> resp länders trupper.” (PAOK 281)<br />
Tanner konstaterar motsättningen mellan svenskar och finländare: Finland önskar tyska<br />
framgångar på östfronten, Sverige känner tillfredsställelse när tyskarna lider nederlag. ”Det<br />
blir svårt att på nytt återuppbygga ett gott nordiskt samarbete.”<br />
18 – En talesman för tyska riksregeringen yttrar sig ”ytterst ovänligt” om att Bagge kvällen<br />
innan bevistat öppnandet <strong>av</strong> The British Council’s byrå i Stockholm. CG låter Grafström<br />
instruera Richert att protestera. Bland annat påpekas att ”Sveriges förbindelser med The<br />
British Council äro äldre än våra förbindelser med Akademischer Austauschdienst (?)”.<br />
19 – Överenskommelse fattas, tysk-svenska handelsförhandlingarna. Hägglöf redogör på<br />
utrikesnämnden, PAH framför ”regeringens <strong>tack</strong> till utrikesrådet Hägglöf” för hans insatser.<br />
20 – De sista medlemmarna <strong>av</strong> Svenska frivilligbataljonen återvänder till Sverige. Flera<br />
nazister i bataljonen har dock fortsatt till Waffen-SS. Totalt under kriget värvas 300.000<br />
icke-tyskar till Waffen-SS, var<strong>av</strong> 260 är svenskar (enligt journalisten Bosse Schön).<br />
Ribbentrop klagar på att svenskarna är så dåliga på att ta värvning i Tysklands arméer när<br />
före detta fiender som fransmännen mobiliserar tiotusentals frivilliga.<br />
21 – PAH ang partiförbud, säger att om man inte vill göra något själv ska man även säga nej<br />
om kr<strong>av</strong>et kommer <strong>från</strong> Tyskland. Håller det dessutom otroligt att tyskarna ska bråka om de<br />
svenska kommunisterna. Ett ev ultimatum kommer att handla om någon större fråga.<br />
21 – Sköld filosoferar i regeringen. Om Tyskland segrar kan inte socialdemokratin existera i<br />
Sverige. S bör därför lämna i<strong>från</strong> sig makten, för att ”hålla sig intakt under en eventuell<br />
period <strong>av</strong> tyskt inflytande”. Om de allierade segrar kan s efter kriget återta makten, utan att<br />
ha smutsats <strong>av</strong> eftergifter till tyskarna. Närmast fantasier, säger en del om Skölds roll i<br />
regeringen.<br />
22 – Richert skriver: ”Jag tror för egen del alltjämt icke, att – hur irriterad stämningen emot<br />
oss än är – någon aktion mot Sverige är <strong>av</strong>sedd eller beslutad.” Tyskarna är upptagna med
annat. Men mycket oro i Stockholm, regeringen anser att beredskapen är dålig. En<br />
mobilisering anses kunna provocera Tyskland, beredskapen ska småningom höjas – efter<br />
helgerna.<br />
22 – Stedingk (underrättelsetjänsten) skriver hemligt brev till ”inre kretsen” om problem med<br />
svenska frivilligbataljonerna i Finland Martin Ekström har öppet börjat värva folk till SS bland<br />
de finska krigsmännen. UD vet redan att de svenska trupperna till hög grad (ca 30 procent)<br />
består <strong>av</strong> nazister. Stedingk föreslår att man gör någonting åt Ekströms framfart. Efter<br />
striderna vid Hangö går tydligen Ekström i tysk tjänst?<br />
25 – Japan erövrar Hongkong<br />
Mellandagarna – Brittiska räder mot norska kusten, ny tysk oro om att Sverige kommer att<br />
ansluta sig till de allierade vid ett fullskaligt angrepp. Tyskland flyttar tunga örlogsskepp <strong>från</strong><br />
Brest till Trondheim. CG fruktar allierad landstigning i Nordnorge, <strong>av</strong> fruktan för tyskt<br />
preventivt anfall mot Sverige försäkrar CG och Gustaf tyskarna att Sverige ska försvara sin<br />
neutralitet. Sista gången CG räknar med allvarlig krigsfara? (SBL 645) Tyskland börjar oroa<br />
sig för att Sverige ska lämna neutraliteten och orientera sig mot de allierade. Tysklands<br />
förhållande till Sverige uttalat hotfullt.<br />
31 – Vougt skriver om tyskarnas ”medvetande om en förpliktelse för det stora folket i<br />
Europas centrum att fylla sin roll som en enande och ordnande kraft i Europa” (Arbetet)<br />
Slutet <strong>av</strong> 1941<br />
• Tunberg i Danmark, träffar – sannolikt på uppdrag <strong>av</strong> Gustaf V, CG inblandad? –<br />
kronprinsessan Ingrid, dotter till den svenske kronprinsen, blivande Gustaf VI Adolf.<br />
”Kronprinsessan, som är utomordentligt populär i sitt nya hemland, är ingen vän <strong>av</strong><br />
tyskarna och hon har i olika sammanhang inte gjort någon hemlighet där<strong>av</strong>. Tunbergs<br />
roll hade tydligen varit att mana ’Sessan’ till större försiktighet ’för dynastiens skull’.<br />
Dessa förmaningar hade ’åtminstone till att börja med’ tagits mycket onådigt…”<br />
(Grafström)<br />
Årsskiftet 1941-1942<br />
• CG säger ”Måtte bara vargsvansarna finnas kvar, när vargarna ätit upp varandra” (till<br />
Tor Bonnier). Förhoppning om att Tysk-Sovjetiska kriget ska sluta som det gjorde<br />
under första världskriget, total ömsesidig utmattning.<br />
• Sovjetiska arméer går på flera ställen på fronten till offensiv. De tyska trupperna är<br />
inte beredda på detta, saknar tillräcklig utrustning för vintern – och har framför allt<br />
ingen befäst linje att falla tillbaka till. Hitler förbjuder dessutom sin ageneraler att<br />
retirera. Fronten sviktar men håller. Men för första gången under kriget har Tysklands<br />
trupper tvingats på defensiven. Sovjet sätter in T34 i striderna. Sverige inser det<br />
svåra läget, jfr tidigare fruktan för desperata tyska åtgärder vilka kan inbegripa<br />
ockupation <strong>av</strong> Sverige. Richert skriver nu att ”vi gå in i en period, som för oss kan<br />
vara farligare än någon annan, nämligen desperationens”.<br />
• Enstaka transport <strong>av</strong> cirka 500 tyska soldater mellan Torneå och Helsingborg<br />
1942-43<br />
• I de ockuperade länderna byts samarbetspolitiken ut mot motståndspolitik<br />
1942-44<br />
• Frostiga relationer Sverige-Sovjet<br />
1942<br />
• Angående en mer balanserad neutralitetspolitik säger CG att ”man vänder inte ett<br />
gammalt regalskepp på en femöring”
• CG grälar med Gjöres om spannmålsleverans till Finland. Gjöres anser att CG<br />
”förskansade sig bakom den fasad <strong>av</strong> kylig nonchalans som i alla lägen var en <strong>av</strong> hans<br />
skyddsmekanismer”. CG kan även ”drabbas <strong>av</strong> en <strong>av</strong> de distraktioner, som alls icke<br />
olägligt kunde inställa sig hos honom, då han skulle passera något snärjjigt eller vasst<br />
hörn”.<br />
• Toppen i ingreppen i yttrandefriheten, nästan hälften <strong>av</strong> samtliga krigets ingrepp görs<br />
• Dymling <strong>av</strong>går som chef för Radiotjänst<br />
• Radiotjänst tillsätter ett chefskollegium, VD plus de fyra <strong>av</strong>delningscheferna<br />
• Radiotjänst återupprättar programkollegiet (som förekom 1932-33). Samtliga<br />
tjänstemän ska samlas en gång i månaden för att diskutera den gångna månadens<br />
program och kommande planer.<br />
• Ingripande mot Dramatens uppsättning <strong>av</strong> ”Rid i natt”, tar bort alla tyskanspelningar<br />
(DNU 249)<br />
• Folkberedskapen utger korrespondenskursen ”Den svenska livsformen”<br />
• Manhemsförbundet <strong>av</strong>slöjas ha upprättat en lista över judar i Sverige<br />
• Första flyganfallet mot Tokyo<br />
• Arbetet med atombomben påbörjas i USA<br />
• Läkaren Israel Holmgren döms till två månaders fängelse för sin pamflett<br />
”Nazisthelvetet”, men regeringen vill inte bjuda på martyrskap. Holmgren kräver<br />
högljutt sitt straff och väljer ut en cell åt sig på Långholmen (PA 460)<br />
• Tyskland och Sverige möts i fotbollsmatch<br />
• Landstingsval<br />
• Motståndsrörelsen organiseras i Danmark<br />
• Stalin blir ”Man of the Year” i Time Magazine, år 1938 var det Adolf Hitler<br />
• 13-åriga Anne Frank går under jorden i Amsterdam, dit hon flytt med sin familj <strong>från</strong><br />
Tyskland 1933<br />
Jan 1942<br />
• Bagge fortsätter driva frågan om partiförbud men ingen tar någon större notis om<br />
detta. CG mottar meddelande <strong>från</strong> Ribbentrop, som överlämnats muntligen. Den tyske<br />
utrikesministern beklagar att det inte blev något svenskt förbud mot<br />
kommunistpartierna. Regeringen har istället skärpt straffen för spionera och sabotage.<br />
• Goebbels skriver i dagboken att Sverige gör Tyskland större tjänster i kriget än vad<br />
många inser. Tecken på missnöje med Sverige i ledande tyska kretsar. (Har han läst<br />
den svenska listan?)<br />
1 – ”De förenade nationernas deklaration” skrivs under <strong>av</strong> UK, USA, Sovjet och Kina. Bas är<br />
Atlantdeklarationen <strong>från</strong> 9-12 aug 1941.<br />
1 – Offentlig belysning i Sverige inskränks kraftigt<br />
2 – ”De förenade nationernas deklaration” skrivs under <strong>av</strong> Australien, Belgien, Canada, Nya<br />
Zeeland, Sydafrikanska Unionen, Indien, Grekland, Nederländerna, Luxemburg, Norge,<br />
Jugosl<strong>av</strong>ien, Tjeckoslovakien, Polen, Costa Rica, Cuba, Dominikanska republiken, El Salvador,<br />
Haiti, Guatemala, Honduras, Nicaragua och Panama.<br />
2 – Manilla faller till Japanerna<br />
12 – Rykten om att Finland kanske är villigt till fred med sovjet. Anledningen är det svåra<br />
försörjningsläget i Finland.<br />
12 – Rapporter om att rikskommissarien i Norge låtit häktningsorder utgå på alla norska fd<br />
officerare, som repressalie för att ett antal sådana deltagit i de brittiska raiderna mot norska<br />
kusten.<br />
14 – Kvarstadsbåtarna. PAH i dagboken: ”Engelsmännen komma att möta (med) fri eskort,<br />
tyskarna försöka hindra utlöpandet. Det kan bli drabbning in på vår sjögräns, om inte rent <strong>av</strong><br />
något desperatare sker.” Fruktan för svensk Altmarkaffär. Westman, Bagge och<br />
militärledningen missnöjda med den juridiska linjen.
14 – CG informeras <strong>av</strong> von Dardel om tyska påtryckningar gentemot Danmark, tyskarna vill<br />
införa antijudiska lagar. Men Danmark vägrar införa sådana lagar. Några månader senare<br />
<strong>av</strong>skedas samtliga judar som är offentliganställda. Danmark hoppas att det är den enda<br />
antijudiska åtgärd som landet kommer att tvingas till.<br />
16 – Kvarstadsbåtarna. Gustaf säger att han inte vill ha något krig för båtarna. CG stödjer<br />
PAH under konseljen, men på vägen däri<strong>från</strong> låter han antyda att han trots allt funderar på<br />
att beslagta båtarna.<br />
20 – Wannseekonferensen. Möte med 15 ledande nazister under ordförandeskap <strong>av</strong><br />
Gestapochefen Reinhard Heydrich. Denne lägger fram planen för hur beslutet om "den<br />
slutgiltiga lösningen" <strong>av</strong> den judiska frågan (”die Endlösung der jüdischen Frage”) praktiskt<br />
ska genomföras. Enligt den ska Europa rensas <strong>från</strong> judiska befolkningsgrupper <strong>från</strong> väster till<br />
öster. Judar ska uppspåras, trakasseras och deporteras till Östeuropa, där de ska sättas i<br />
tvångsarbete under omänskliga former eller <strong>av</strong>livas i dödsläger. Det övergripande syftet är<br />
att helt förinta den europeiska judenheten. I öst upprättas särskilda "insatsgrupper" vilkas<br />
uppgift är att systematiskt utföra massmord på judar och andra "mindervärdiga" folk. Totalt<br />
beräknas antalet judar i Europa, de beräknas till cirka 11 miljoner var<strong>av</strong> 8.000 i Sverige.<br />
Anmärks att den judiska befolkningen i ockuperade Norge och Danmark är så liten att<br />
Förintelsen där blir svår att genomföra. Men det kommer att ske ändå.<br />
20 – Grafström till Berlin, relationerna Tyskland-Sverige uppges vara sämre än någonsin.<br />
Richert tror dock inte på ryktena om förestående tyskt anfall mot Sverige.<br />
22 – Sverige får veta att Hitler troligen i slutet <strong>av</strong> månaden kommer att göra Quisling till<br />
statschef i Norge<br />
23 – Den svenske operasångaren S.O. Sandberg uppträder i Berlin. Arrangör Nordische<br />
Gesellschaft. ”Behovet <strong>av</strong> idyll och vardaglig trivsel är säkerligen större hos detta fattiga och<br />
segerrika folk än behovet <strong>av</strong> många <strong>av</strong> de förnödenheter, som här sedan åratal är satta på<br />
kort.”<br />
27 – Nylander, som suttit ensam i Moskva, anländer till Berlin via Ankara. Ska efterträda Vinell<br />
som handelsråd i Berlin.<br />
30 – Hitler håller tal i Berlins sportpalats, nioårsdagen <strong>av</strong> det nazistiska maktövertagandet.<br />
Uttrycker bland annat sin glädje över frivilliga på östfronten och nämner särskilt svenska<br />
sådana. Grafström på plats: ”Hitler kom på slaget fem och mottogs också <strong>av</strong> öronbedövande<br />
jubel, stampningar och applåder, som hotade att skaka ner takkronorna… Men i den atmosfär<br />
<strong>av</strong> politiskt tungomålstalande som Hitler lyckas skapa omkring sig tror jag inte att det spelar<br />
någon roll vad som sägs – huvudsaken är att det sägs något och att det är der Führer som<br />
säger det. Om han meddelat, att tyska tanks just trängt in på månen tror jag inte att<br />
meddelandet skapat annan reaktion än jubel.” Folkets jubel som störst när Hitler nämner<br />
”’det japanska krigarfolket’ och för finnarna”. Däremot mer nertonat jubel för italienarna.<br />
Feb 1942<br />
• Februarikrisen. Tyskland tror inte att Sverige kommer att försvara sig mot brittiskt<br />
anfall via Norge, varpå man bygger upp en slagstyrka i Nordnorge. Regeringen säger<br />
till finska sändebudet i Stockholm att man ska försvara sig mot britterna, vilket<br />
vidarebefordras till Tyskland. Ett allierat anfall diskuterades men planerades aldrig på<br />
allvar.<br />
1 – Major Vidkun Quisling proclaimed Premier of Norway by Reich Commissar, Joseph<br />
Terboven. (Herr Terboven will con tinue to rule the country from the background. . .<br />
"realizing that the struggle against Norwegian opposition will become more bitter, the<br />
Germans h<strong>av</strong>e decided to h<strong>av</strong>e Major Quisling ready as an eventual scapegoat." Times, Feb.<br />
2, 1942, p. 5.)<br />
7 – PAH talar öppenhjärtigt med dansk förf (Johannes Lehmann). Quislings nya roll som<br />
regeringschef (statschef?) är bluff, eftersom han inte kontrollerar utrikespolitiken. Istället är<br />
det den danska politiken som är riktig, även för Sverige. Dvs Sc<strong>av</strong>enius har rätt (jfr CG).
Danmark har undgått Norges öde och fått behålla sin självständighet. Finländarna har<br />
däremot blivit alldeles vilda i frågan om den kommande gränsen. Landet spelar ett högt spel,<br />
vilket har lärt PAH risken i att ha äldre militärer (dvs Mannerheim) som politiker. Dessutom<br />
har det, trots svensk offervillighet, uppstått ont blod mellan grannländerna. Tex nya finska<br />
lagar, som framför allt drabbar den svenska befolkningen. Samtidigt är det ett svenskt<br />
intresse att Finland håller de ryska kanonerna borta <strong>från</strong> Stockholm. Vad gäller Hitler tvivlar<br />
inte PAH på att han hatar Sverige. Kanske vill han till och med straffa Sverige, men en<br />
invasion skulle kräva 300.000 tyska soldater. Nästa år 400.000. Och Hitler är nog inte<br />
beredd att offra dessa för att ge Sverige ett kok stryk. Det tyska intresset är den svenska<br />
malmen och den är billigare att köpa än att erövra med vapen. Senare spekulationerna ett<br />
resultat <strong>av</strong> rykten om ett tyskt angrepp på Sverige. (PAOK 292)<br />
8 – Grafström ser judar som förnedras i Berlin, tvingas rengöra gatorna<br />
9 – Grafström hem<br />
10 – Richert skeptisk gentemot ryktena om tyskt angrepp på Sverige: ”Alla skäl synes tala<br />
för att ett tyskt angrepp mot Sverige i nuvarande läge ej överväges.”<br />
11 – Danmark har farhågor för landets judiska befolkning och vill överföra 212 till Sverige.<br />
Regeringen begränsar antalet till 20-30 st, bla på inrådan <strong>från</strong> Gunnar Josephson på Mosaiska<br />
församlingen i Stockholm. Bagge säger att han och Rasjön ville begränsningen eftersom ”det<br />
kunde bli besvärligheter om vi tog in alltför många”. (PA 372)<br />
12 – PAH talar inför s-riksdagsgruppen. Regeringen har tagit upp övergreppen som ”den<br />
norska regimen utövat mot norrmän” hos tyska regeringen. Tyskarna har då tagit mycket illa<br />
upp. I fruktan för ännu hårdare tyska åtgärder vill inte PAH göra mer. (PAOK 286)<br />
12 – PAH säger till dansk författare att han tror Tyskland kommer att förlora kriget<br />
12 – Weizäcker talar med Richert om Sveriges agerande vid allierad landstigning i Norge.<br />
Richert svarar att Sverige beslutsamt ska försvara sina gränser.<br />
14 – Richert uppger att 30 tyska divisioner behövs för att anfalla Sverige, fortfarande<br />
skeptisk mot ryktena.<br />
15 – Japan erövrar Singapore (85.000 alliera trupper tillfångatas). Stor symbolisk betydelse.<br />
16 – Richert i Stockholm, allt starkare rykten om tyskt anfall mot Sverige i mars<br />
17 – CG i utrikesutskottet. ”Han lyckades skrämma upp gubbarna ganska bra med ryktena<br />
angående tyska anfallsplaner mot Sverige.” Ökad beredskap ska tillkännages de närmaste<br />
dagarna. Enligt Carlgren är dock CG skeptisk vid mötet.<br />
18 – ÖB föredrar Sveriges försvarsläge för regeringen. Orolig för tysk aktion, framhäver<br />
risken för luftlandsättningar på de frusna sjöarna. Rekommenderar politiska åtgärder för att<br />
förbättra relationen till Tyskland, alternativt ökad beredskap. Framhåller att vid ett tyskt<br />
anfall vore ”våra utsikter att kunna försvara oss mycket små”. ÖB anser att regeringens<br />
politik mot Tyskland är alltför snäv. Regeringen diskuterar inte politiska åtgärder för att<br />
förbättra relationen till Tyskland. CG kommer dock med smått fantastiska förslag: Att<br />
samlingsregeringen <strong>av</strong>går och en ny, opolitisk regering träder till. Denna nya regering ska<br />
möta bättre förståelse i Tyskland. Ett annat alternativ är att Sverige tar över ans<strong>vare</strong>t för<br />
förs<strong>vare</strong>t <strong>av</strong> norra Finland. Osäkert varför CG nämner dessa möjligheter, tror han på dem<br />
själv? Uttalar sig mot en politisk kursändring. ”Knappast annat att göra än följa nuvarande<br />
linje”, enl KGW. Varför då nämna dessa drastiska åtgärder? Regeringen beslutar mobilisera<br />
flyg, luftvärn och kustartilleri samt att öka arméns disponibla styrkor med 100.000 man.<br />
(Carlgren 341)<br />
20 – Herschel V. Johnson har tillträtt som ny amerikansk minister<br />
20 – Tyska pressen förebrår Sovjetunionen för ”sitt hänsynslösa offrande <strong>av</strong><br />
människomaterial, som tillskrevs ryssarnas bris på ’livsåskådning’. I själva verket var detta<br />
ingenting annat än uttryck för tyskarnas grämelse över, att för första gången ha träffat på<br />
en motståndare, som genom att inte hålla sig till ’spelreglerna’ åsamkade den tyska<br />
krigsmaskinen ytterst obehagliga överraskningar.” (Grafström)
20 – Lugnade underrättelser angående risken för tyskt anfall, bla <strong>från</strong> Schnurre, som varit i<br />
Stockholm. Richert får kungens (dvs CG:s?) uppdrag att låta Tyskland förstå att Sverige<br />
kommer att försvara sig mot britter och amerikaner, om de kommer<br />
21 – CG håller presskonferens (TIETT 97)<br />
23 – CG talar med Schnurre, som är på genomresa på väg <strong>från</strong> Helsingfors till Tyskland<br />
(stannar i Stockholms för att tjata på CG om permittenttrafik). Säger att Sverige inte längre<br />
anser en allierad aktion i Norge möjlig. ”Han (<strong>Günther</strong>, förf anm) på grundval <strong>av</strong> de<br />
informationer, varöver han förfogar, kommit till den övertygelsen, att något anglosachsiskt<br />
företag i stor skala mot Norge ej kan förväntas under innevarande år.” Även mindre aktioner<br />
bedömer CG som osannolika. Schnurre tog emot dessa svenska åsikter med stort intresse,<br />
enligt Söderblom. Det tyska sändebudet konstaterade ”att vi ju måste förfoga över<br />
upplysningar, som tyskarna ej kunde sitta inne med”. CG har sina informationer <strong>från</strong> Sveriges<br />
minister i London, som talat med Trygve Lie. (tveksam förmedling <strong>av</strong> underrättelsematerial?)<br />
21 – LO grundar Aftontidningen (ej att förväxlas med liberala Afton-Tidningen, 1909-20, där<br />
CG medarbetat), kan ses som fackföreningsrörelsens friare ställning i opinionsbildningen.<br />
Främsta syftet är att skapa motvikt mot tyskvänliga Aftonbladet. Diskussioner om samarbete<br />
med Bonniers, som dock drar sig ur (startar 1944 Expressen). Trots blygsamma resurser<br />
publicistiskt uppkäftig. Förste redaktören fd syndikalisten Frans Severin, medarbetar gör bla<br />
Karl Gerhard. PAH kritisk mot projektet, fruktar en stockholmsk GHT. Aftontidningen läggs<br />
ner 1956 i samband med att LO övertar Aftonbladet.<br />
23 – Februarikrisen. Stor fältövning i Jämtland. Sverige mobiliserar. 75.000 extra inkallade till<br />
armén samt full mob <strong>av</strong> flygvapnet och luftvärnet och stora delar <strong>av</strong> kustartilleriet. I slutet <strong>av</strong><br />
månaden 300.000 man inkallade. Dessutom nu välutrustade. Inför Tyskland framställs<br />
beredskapsökningen som en säsongsmässig förberedelse inför vårens krigsaktiviteter.<br />
23 – CG informeras <strong>av</strong> Westring i Oslo om antijudiska åtgärder i Norge, både mot norska judar<br />
och statslösa judar. Även 17 mars.<br />
24 – CG talar med Kruse. Del <strong>av</strong> politisk kampanj, där CG uppmanar politiker, militärer och<br />
diplomater att vid samtal med tyskarna kraftigt betona att Sveriges neutralitet är att lita på.<br />
Richert ska överlämna brev <strong>från</strong> Gustaf V till Ribbentrop. Får inte audiens. Överlämnar istället<br />
brevet till Weizsäcker. Gustaf V skriver ånyo brev till Hitler. ”Konungen gåve rikskanslern sitt<br />
Kungliga ord på att Sverige aldrig skulle tillåta en sådan aktion (allierad invasion, förf anm)<br />
över svenskt område och vore fast beslutet att med vapenmakt motsätta sig en dylik, vartill<br />
den svenska krigsmakten utan tvivel vore i stånd.” Gustaf försäkrar att regeringen och<br />
Sveriges folk står bakom honom i denna försäkran. Weizsäcker finner kungens meddelande till<br />
Hitler lyckligt och betydelsefullt. Han <strong>av</strong>färdar ryktena om tyskt anfall mot Sverige och undrar<br />
om inte Richert överdriver betydelsen <strong>av</strong> den tyska pressens ”rent fientliga och alldeles<br />
ovederhäftiga uttalanden om Sverige och det svenska folket”. Kungen har tidigare lämnat<br />
motsvarande försäkringar till hertigen <strong>av</strong> det bayerska Coburg, en gammal nazist som anses<br />
ha Hitlers förtroende. Hertigen talar sedan med Wied om saken, nämner att kungen har starka<br />
sympatier för Tyskland (hertigen <strong>av</strong> Coburg nämns dessutom som möjlig ny norsk kung). En<br />
motsvarande försäkran lämnas även till Witting, som förväntas nämna detta till sina<br />
bundsförvanter i Tyskland. Dessutom en kraftig varning till pressen, angående skriverier om<br />
Tyskland. Hitlers svar kan ses som bekräftelse <strong>av</strong> brevet <strong>från</strong> 1940. Hitler lovar att Tyskland<br />
inte kommer att vidta åtgärder som kränker Sveriges neutralitet. svensk belåtenhet med<br />
denna formulering. Hanteringen <strong>av</strong> februarikrisen stor svensk framgång, <strong>av</strong>värjs enbart<br />
genom kraftig försäkran om neutraliteten. Ny fas relationerna sv-ty. Hädanefter åberopar ty<br />
juridiska argument vid påtryckningar.<br />
25 – Ribbentrop kallar till sig Richert, ang kungens brev. Uppträder strä<strong>vare</strong> än Weizsäcker.<br />
26 – Rykten <strong>från</strong> Berlin om brittisk-amerikanska planer mot Norge och Nordfinland<br />
27 – Rykten florerar i Sverige om att Hitler tagit in på Grand Hotel i Stockholm och ska inleda<br />
förhandlingar med Gustaf V (Söderblom)<br />
27 – Japan krossar de allierades sjöstridskrafter i J<strong>av</strong>asjön
Våren 1942<br />
• Besättningen på ett förlist tyskt krigsfartyg tillåts resa hem <strong>från</strong> norra Finland via<br />
Sverige, 250 man<br />
• Osäkerhet på UD om två frågor: 1. Hur länge kommer kriget Tyskland-Sovjet att vara?<br />
Den tyska underrättelsetjänsten har förvånat rapporterat om ett stort antal<br />
sovjetiska divisioner, vilkas existens tidigare varit okänd. Samtidigt inga tecken på ett<br />
japanskt angrepp mot Sovjetunionen. Dessutom nya sovjetiska stridsvagnar och<br />
flygplan, som matchar tyskarnas. 2. USA:s förmåga att hjälpa Sovjetunionen-UK. Hur<br />
lång tid tar det för USA att sätta upp ett hundratal stridsklara divisio ledningner och<br />
att landstiga med dessa i Europa? (Hägglöf)<br />
• Tuff ton <strong>från</strong> britterna, ang handeln. Viktiga varor reserveras åt de allierade, knapphet<br />
sedan USA:s inträde i kriget.<br />
• Inre kretsen <strong>av</strong> svenska handelsförhandlare – Hägglöf, bröderna Wallenberg och<br />
Boheman – överens om att Sverige måste ge de västallierades inställning till Sverige<br />
uppmärksamhet. Svenska handeln allt viktigare för Tyskland. Handeln det största<br />
bilaterala handelsutbytet i Europa.<br />
• Svenska upprustningen. Tyska officerare anser den svenska arméns vara <strong>av</strong> hyfsad<br />
kvalitet och beväpningen delvis okej. Svenska flottan är liten men bra. Problemen är<br />
bristen på stridserfarenhet och det svenska flygvapnet.<br />
• Bombkriget mot Tyskland trappas upp under Arthur ”Bomber” Harris. Målet är att<br />
bryta civilbefolkningens motståndsvilja snarare än att anfalla militära mål.<br />
Mar 1942<br />
• Februarikrisen. Uthmann skriver att ”Svenskarna skulle aldrig hjälpa oss att driva ut<br />
engelsmän och amerikaner <strong>från</strong> Norge”. Svenskarna vill bara profitera på kriget, tror<br />
inte på Tysklands seger och står <strong>av</strong>visande till nazismen.<br />
• Februarikrisen. Hotfulla artiklarna mot Sverige upphör i den tyska pressen.<br />
• UD-PM beskriver för första gången en sovjetisk seger som trolig (Kumlin). Förutser att<br />
östeuropa och Baltikum kommer att hamna under sovjetisk kontroll och att en konflikt<br />
kommer att begynna mellan Sovjet och de västallierade.<br />
• Sovjets motoffensiv ebbar ut<br />
6 – Bat<strong>av</strong>ia och J<strong>av</strong>a faller<br />
9 – Kungen sjuk, opereras för blåssten. Kronprinsen kallar till sig Wied och ber honom<br />
framföra till Hitler och Ribbentrop att han har för <strong>av</strong>sikt att fullfölja Sveriges hittillsvarande<br />
politik, om vilken han varit ense med sin far. CG närvarande. Deklarationen måste ses mot<br />
bakgrunden att kronprinsen anses proallierad.<br />
13 – Hela 17 tidningar beslagtas i Sverige för att de publicerat en artikel ”<strong>av</strong> allt att döma<br />
mycket väldokumenterad” (Grafström), tortyrskildring <strong>från</strong> Norge. Provokation mot CG och<br />
KGW. Början till slutet för presspolitiken. Föranleder häftig debatt, där spänningarna mellan<br />
Pressnämnden och pressen kommer fram. Desperat åtgärd <strong>av</strong> CG mfl (DNU 228). Grafström<br />
skildrar hur ett beslag går till: ”Den som först läser de svenska tidningarna på UD:s pressbyrå,<br />
den unge Backlund, stryker upp sin bakåtkammade ljusa jättekalufs och går in till Thorsing<br />
med det senaste numret <strong>av</strong> ’Arbetaren’, där en ledande artikel med för Hitler inte direkt<br />
smickrande uttalanden är rikligt försedd med understrykningar med rödkrita. Thorsing läser<br />
igenom de kritade ställena och utropar ’det här är ju för djävligt’ samt tar vindeltrappan ned<br />
till den politiska <strong>av</strong>delningen., där den ominösa artikeln väcker samma lakoniska kommentarer<br />
hos herrar Söderblom och Boheman med instämmande <strong>av</strong> den i Söderbloms rum alltid<br />
närvarande herr Kumlin. Excellensen, om han är på UD <strong>av</strong>iseras och vänder tummen neråt.”<br />
För vissa särskilt suspekta organ utanför Stockholm, främst GHT, har UD ordnat med en<br />
särskild rapportör, som dagligen telefonerar om vad som kan vara <strong>av</strong> intresse. Huruvida CG<br />
”är på UD” är troligen en hänvisning till Solvallas lockelser.
14 – Hitler skriver till Gustaf, via Wied och CG. Tackar för meddelandet <strong>från</strong> feb. Har fått höra<br />
att kungen insjuknat och ber att få framföra sina hjärtliga önskningar om ett tillfrisknanade.<br />
Även Ribbentrop skickar också en personlig önskan om ett kungligt tillfrisknande.<br />
14 – Den tyske fältmarskalken Wilhelm von List, som på Hitlers uppdrag inspekterat de tyska<br />
trupperna i norr, är på besök i Sverige. Har uttryckt önskan om att få träffa ÖB. ÖB ger<br />
middag för List, med CG och Wied närvarande. List säger att stämningen bland de tyska<br />
trupperna i Finland är bra, vilket dementerar Schnurres uppgift att stämningen är dålig pga<br />
Sveriges vägran att tillåta permittenttrafik.<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Ännu lever uppemot 80 procent <strong>av</strong> de som ska dö i Förintelsen. Ett<br />
knappt år sedan är siffran den omvända.<br />
16 – UD rapporterar till de svenska beskickningarna att de svensk-tyska förbindelserna nu är<br />
fullt tillfredsställande. Anledning: Wilhelm von List träffar CG och uttalar sin <strong>tack</strong>samhet för<br />
de svenska materialtransporterna. CG anmärker att permittenttrafiken, liksom i mars 1940,<br />
visar ett överskott vad gäller tyska soldater som reser till Norge. Ekvivalensprincipen. List ger<br />
sitt personliga löfte att åtgärda detta.<br />
17 – Kvarstadsbåtarna. HD meddelar sitt utslag, brittiska regeringen förklaras åtnjuta<br />
immunitet. Göta hovrätts kvarstadsbeslut undanröjes, båtarna blir fria att <strong>av</strong>segla. Dock<br />
omöjligt pga isen. Tyskland dock inte så argt som befarat, Wied säger muntligt till CG att<br />
Sverige måste bevisa sin neutralitet genom att inte låta båtarna löpa ut. Men den tidigare<br />
formuleringen ”fientlig hållning” är utbytt mot ”ovänlig handling”. CG svarar att regeringen<br />
bara fullföljt sin linje, frågan har behandlats i domstol. Tänker först svara skriftligt, ett förslag<br />
på PM cirkulerar, men väljer att hålla inne med texten. Fruktar att s<strong>vare</strong>t kan provocera. Tror<br />
att tyskarna främst velat utnyttja båtarna i propagandasyften.<br />
17 – CG informeras för andra gången <strong>av</strong> Westring i Oslo om anti-judiska åtgärder i Norge,<br />
både mot norska judar och statslösa judar. Även 23 feb.<br />
17 – Prytz hemma, berättar att brittiska regeringen är medveten om att imperiet inte<br />
kommer att kunna finnas kvar efter kriget<br />
20 – Kvarstadsbåtarna. Boheman kallar till sig Mallet, försöker få UK att vänta med att låta<br />
kvarstadsbåtarna löpa ut.<br />
24 – Kungen mår bättre, kallar till sig Wied. Ber honom, vänligt men kort, att <strong>tack</strong>a Hitler för<br />
hans hälsning under sjukdomen. Hälsningen ska ha glatt och uppmuntrat kungen.<br />
26 – Herman Eriksson som är i Berlin träffar Weizsäcker, som säger att det tysk-svenska<br />
förhållandet är mycket gott. Weizsäcker uttrycker stor uppskattning för CG, som sägs<br />
energiskt försöka få de svenska tidningarna att inte en mer förstående hållning mot Tyskland.<br />
”samtalat kunde inte ha förts i en mer hjärtlig ton”, skriver Eriksson.<br />
27 – Storamiral Rader meddelar Tamm, via marinattachén i Berlin, att de svenska ryktena om<br />
tyska anfallsplaner är vansinniga.<br />
31 – De tio kvarstadsbåtarna försöker bryta sig ut <strong>från</strong> Göteborgs hamn. Tiden dålig för<br />
utbrytning, eftersom nätterna blivit ljusare än under vintern. Sex båtar sänks, två går tillbaka<br />
till Göteborg och två kommer fram till UK. De två som kom tillbaka till Göteborg (Dicto och<br />
Lionel) föranleder långa diskussioner med tyskar och britter (de ligger kvar till krigsslutet).<br />
Visar sig att båtarna varit utrustade med ombordsmugglade kulsprutor. Vapnen<br />
ombordsmugglade <strong>av</strong> sir Binney, med bil <strong>från</strong> brittiska konsulatet i Göteborg. Personal <strong>från</strong><br />
brittiska krigsmakten ombord på båtarna. Göteborgs Radio har förmedlat hjälpanrop <strong>från</strong><br />
fartygen till brittiska sjöstridskrafter. Sköld ”blek och upprörd”, talar om att ställa<br />
sjöofficerare i Göteborg inför krigsrätt.<br />
Apr 1942<br />
• Näst rykten om tyska flygplan över Sverige anser svenska folket att hjälpen till Finland<br />
är den främsta källan till missnöje gentemot utrikespolitiken. Alltså värre än<br />
permittenttrafiken! Socialdemokraternas partisekreterare Torsten Nilsson får brev <strong>från</strong><br />
partimedlem (Sven Andersson) i Göteborg: ”Hjälpen till Finland har väckt åtskilligt
mycket kraftigare opinion än transiteringsbeslutet”, dvs midsommarkrisen.<br />
Situationen riskerar att bli riskabel för (s) som tvingas aktivt bekämpa de antifinska<br />
stämningarna i partiet. Vill stödja finska socialdemokratin för att förhindra att den<br />
finländska demokratin går under.<br />
• Sverige begär <strong>av</strong> UK att oljekvoten ska ökas till 30.000 ton per kvartal. UK skeptiskt,<br />
mycket <strong>av</strong> oljan går åt till svenska flottans eskort <strong>av</strong> tyska fartyg. Emellertid villigt att<br />
gå med på begäran om Sverige skär ner på permittenttrafiken. Se vidare 11 juni.<br />
• Goebbels skriver i dagboken att Sverige genom sitt ryggradslösa beteende har<br />
förbrukat sin rätt att existera som en självständig nation, och att landet borde ha<br />
ockuperats samtidigt som Norge.<br />
• Japan erövrar Filippinerna, som försvarats <strong>av</strong> USA<br />
1 – Zeth Höglund talar i Stockholm: ”Hur ska vi kunna föra frihetskampen för vårt eget land<br />
om vi mörklägger våra brödrafolks kamp för samma frihet? Hur ska vi kunna påräkna sympati<br />
och hjälp <strong>från</strong> andra länder, om vi kommer i samma fördömelse som Norge, när vi till och med<br />
vägrat ge spridning åt sanningen om förhållandena i ett ockuperat land?”<br />
10-12 – Wied protesterar skriftligt mot vapensmugglingen till kvarstadsbåtarna. Tyska<br />
regeringen kräver att Dicto och Lionel hålls kvar i Sverige. Hitler uppges ha blivit arg, anser<br />
att händelsen var ett ”bevis för det slappa regemente som fördes i Sverige”.<br />
12 – Sir Binney hos Boheman och Söderblom. Erkänner utan omsvep att han smugglat<br />
ombord kulsprutorna.<br />
13 – CG tar upp smuggelaffären i regeringen, relationen till Tyskland har försämrats men han<br />
tror inte på omedelbara allvarliga följder. Träffar därpå Mallet, förklarar att sir Binney måste<br />
lämna Sverige. Vidare måste händelsen få politiska konsekvenser. Dicto och Lionel föreslås bli<br />
upplagda i Göteborg. Mallet säger att sir Binney följt order <strong>från</strong> London, inte <strong>från</strong> honom. CG<br />
intrsuerar samtidigt Prytz att begära företräde hos Eden och överlämna skriftlig protest.<br />
14 – Kvarstadsbåtarna. CG utnyttjar händelsen med vapensmugglingen för att få igenom<br />
beslut om att inte låta Dicto och Lionel få löpa ut igen. PAH införstådd. Rättsliga linjen<br />
överges och regeringen tar ans<strong>vare</strong>t.<br />
14 – Finlandsfrivillige Gösta Hallberg-Cuula stupar, blir kultfigur för svenska nazismen. Än idag<br />
samlas man vid hans gr<strong>av</strong>sten. Han har även sitt namn inhugget i sten på Armémuseum i<br />
Stockholm.<br />
16 – Prytz till Eden, som beklagar de besvärligheter som vållats Sverige<br />
16 – Grundherr meddelar att de svenska beskedet angående kvarstadsbåtarna är<br />
tillfredsställande.<br />
17 – Foreign Office skriver PM om Sverige<br />
1. Vi vill att svenskarna ska vara så eniga som möjligt, det är deras enda hopp<br />
att effektivt stå emot tyska kr<strong>av</strong> eller en tysk invasion; vi ska därför inte göra<br />
något som kan splittra dem.<br />
2. Vi vill ha så mycket ut <strong>av</strong> svenskarna som möjligt i detta krig, samtidigt som<br />
de ska ge Tyskland så lite som möjligt; eftersom vi slåss för våra liv, så ska<br />
inte hänsynslöshet uteslutas, se dock punkten 1 ovan.<br />
Det har korrekt sagts att i detta krig existerar inte neutralitet (förf kurs); det<br />
finns bara krigförande och icke-krigförande, och de senare trimmar sina segel<br />
enligt vindstyrkan <strong>från</strong> de olika krigförande.<br />
Enligt detta PM är det naturligt för en krigförande att aldrig vara nöjd med en ickekrigförande.<br />
Varje pro-allierad handling som Sverige vidtar ska utnyttjas för att uppmuntra<br />
fler pro-allierade handlingar. ”Västmakternas politik gentemot Sverige skulle efter bokst<strong>av</strong>en<br />
följa denna grundsats” (Carlgren 356)<br />
17 – Rapportering <strong>från</strong> ghettot i Warszawa, ”judarna i sin inmurade stadsdel”. ”Om en jude<br />
dog, och de dö som flugor, vågade släktingarna inte behålla honom hemma, enär de tyska<br />
myndigheterna på grund <strong>av</strong> smittorisken i så fall omedelbart läto utrymma våningen och
änna möblerna. Följden var, att judarna i skydd <strong>av</strong> mörkret kastade ut sina döda på<br />
gatorna.”<br />
18 – CG håller presskonferens (TIETT 97). Säger om Sveriges relation till Tyskland sedan<br />
februarikrisen att ”en klar förändring till det bättre under mellantiden ägt rum i detta<br />
förhållande. Den tyska pressen håller en annan ton , när det är tal om Sverige. Detta är så<br />
pass genomgående att man kan utgå i<strong>från</strong>, att det i detta <strong>av</strong>seende föreligger en önskan <strong>från</strong><br />
de ledande i Tyskland.”<br />
20 – Pressnämnden (pressens egna övervakningsorgan) klagar till CG över att<br />
tryckfrihetspolitiken fått karaktären <strong>av</strong> administrativt godtycke. Men PAH ställer sig bakom<br />
Westmans politik. Omöjligt i längden, kritik mot Tyskland en sak – stöd för broderfolket i<br />
Norge en annan.<br />
20 – Thörnell och Strömbäck äter middag med japanske journalisten Kohgo. Thörnell<br />
gratulerar till de oerhörda japanska framgångarna, som alla slagit Sverige med häpnad. ”Den<br />
’sympatiske 65-årige arméchefen’ skulle vidare ha sagt, att han inte trodde att de<br />
amerikanska bombningarna <strong>av</strong> Tokio och andra städer, var<strong>av</strong> pressen nu är full, hade någon<br />
annan betydelse än att den japanska flottan nu måste operera närmare de egna kusterna.”<br />
Kommer alltså med militära tips till Japan! Stömbäck går ännu längre, då han säger sig<br />
övertygad om en tysk seger mot sovjetunionen. ”En seger för ryssarna skulle bli Europas<br />
olycka samt att han hoppades, att bolsjevikerna skulle få ordentligt på huden.” (grafström)<br />
21 – Kohgos presstelegram angående kvällen innan stoppas <strong>av</strong> Grafström, ”skall föreläggas<br />
överbefälha<strong>vare</strong>n”. Reaktionen blir att intervjun ”på Ö.B:s order” ska strykas. Grafström talar<br />
därpå med Adlercreutz, som säger: ”Jag var själv med på middagen. Det är ju förfärligt att<br />
man inte ska kunna föra ett samtal utan att det ska utnyttjas på detta oförsynta sätt.”<br />
25 – Torsten Undén i Budapest rapporterar till CG om ett tal <strong>av</strong> Ungerns nye premiärminister<br />
Miklos Kallay. Judarna ska fullständigt upphöra att både äga och bruka ungersk jord. Kallays<br />
framtida mål är att tvångsförflytta landets över 800.000 judar ut ur landet.<br />
25 – CG på middag hos italienske ministern, Renzetti, med anledning <strong>av</strong> den italienske<br />
senatorn och vetenskapsmannen Bodreros besök. CG byter inte ett enda ord med<br />
hedersgästen, ”som struttade runt med sitt storkors och såg ganska snopen ut” (Grafström).<br />
Istället sätter CG sig omedelbart efter middagen ner, för att spela bridge. Även Anders<br />
Österling där.<br />
26 – PAH informerar partistyrelsen om utrpol läget. Bägge sidorna i kriget angelägna att inte<br />
dra in Sverige. Samarbetet i regeringen fungerar bra, efter höstens spänningar. Även<br />
opinionen svängt. Folkberedskapen rapporterar: ”Varken optimistiskt eller pessimistiskt utan<br />
närmast realistiskt. En viss <strong>av</strong>trubbning <strong>av</strong> känslorna här som annorstädes. Man tror inte<br />
riktigt på faran för oss. En förhoppning <strong>av</strong> att vi dock skola slippa undan. Ett allt starkare<br />
förlitande på vår försvarskraft.”<br />
Maj 1942<br />
• Japan har drivit ut britterna <strong>från</strong> Burma<br />
• En amerikansk hangarfartygsstyrka <strong>av</strong>värjer Japansk framstöt mot Port Moresby, Nya<br />
Guineas huvudstad<br />
5 – PAH anser att svenska förs<strong>vare</strong>t nått så pass stor styrka att han är mindre orolig för<br />
tyska kr<strong>av</strong>, enl USA (Johnson). Anser däremot att krigsrisken kan öka i slutet <strong>av</strong> kriget. Hitler<br />
desperat. ”Desperationshotet” behärskar PAH under slutet <strong>av</strong> kriget.<br />
8 – Sjöslaget i Korallh<strong>av</strong>et<br />
13 – Tysk ubåt sänker den mexikanska oljetankern Potrero del Llano i Atlanten. 14 döda <strong>av</strong><br />
35. Mexikos president skriver till CG, ”an energetic protest which was sent to the Ministry of<br />
Foreign Relations of Sweden, a country which in December 1941, took charge of our<br />
interests in Germany, Italy and Japan”. Enligt presidenten vägrar den tyska regeringen att ta<br />
emot protesten.<br />
22 – Mexiko förklarar krig mot Tyskland, Italien och Japan
29 – Rapport till CG <strong>från</strong> London (fd kabinettssekreterare Erik Sjöborg). Tyskland går hårt<br />
fram mot Hollands judar. De behandlas brutalt, skickas till koncentrationsläger eller utsätts<br />
för summariska <strong>av</strong>rättningar.<br />
Sommaren 1942<br />
• Tyskland till förnyad at<strong>tack</strong> mot Sovjetunionen. Offensiv i söder, med riktning mot<br />
oljefälten i Kaukasus. Huvudmål att krossa Sovjetunionen som militär stormakt och för<br />
första gången nämns ett delmål: Stalingrad. Det tyska militära läget bedöms som<br />
starkt. Å andra sidan är Sovjetunionens militära läge oändligt mycket bättre än vad<br />
bedömningen var ett år tidigare. Dock svagare än bedömningarna <strong>från</strong> vintern. De<br />
sovjetiska stridskrafterna är defensivt starka men inte dugliga till offensiv.<br />
• Sovjetiska ubåtar opererar mot järnmalmstrafiken och är i strid med svenska<br />
krigsfartyg. Fem svenska fraktfartyg sänks. Sovjetunionen skyller på tyska<br />
provokationer, protesterar även mot svenska neutralitetsbrott.<br />
Jun 1942<br />
• Wigge säger att ”vårt förhållande till Ryssland är viktigare än vårt förhållande till<br />
Finland”<br />
• Undén söker hävda att opinionens självständighet inte undergräver neutraliteten,<br />
tvärtom. Opinionen är ”den mest betydelsefulla motvikten till de oneutrala handlingar<br />
som de svenska statsmakterna i vissa fall tagit ans<strong>vare</strong>t för”. Men Undén är för tidigt<br />
ute med sådana tankegångar, kan inte accepteras <strong>av</strong> PAH.<br />
3-6 – Slaget vid Midway, USA slår Japan i historiens första flottstrid där skeppen aldrig<br />
siktade varandra<br />
6 – CG blir ”Knight and Commander of His Royal Majesty's Order” (Inte bekräftat! Kollat med<br />
Christine Smith på Foreign Office, 1 dec 2004, christine.smith@fco.gov.uk)<br />
6 – Svenska flaggans dag. SF-journalen filmar: Gustaf hyllas på Stockholms stadion, har<br />
tillfrisknat efter svår sjukdom. Nothin ger blommor till prins Carl. CG tittar ensam på <strong>från</strong><br />
läktaren, flera andra regeringsmedlemmar (tex Bagge) har med sig familjen. CG ser ganska<br />
mager och tärd ut. Krånglar magen?<br />
11 – UK presenterar kr<strong>av</strong> för ökad svensk oljekvot. De svenska transporterna <strong>av</strong> tyska<br />
permittenter och tysk krigsmateriel måste begränsas. Statistik över transporterna ska<br />
löpande meddelas de brittiska och amerikanska regeringarna. Olja och oljeprodukter får<br />
överhuvudtaget inte transporteras.<br />
20 – Rommel erövrar fästningen Tobruk<br />
Andra halvåret 1942<br />
• Relativt lugnt i Sveriges utrikespolitik. Svenska förs<strong>vare</strong>t starkare, delvis <strong>tack</strong> <strong>vare</strong><br />
tyskt krigsmateriel. Tyskland nöjt med neutralt Sverige.<br />
Jul 1942<br />
• Rommel hejdas vid El Alamein (första slaget)<br />
1 – Sverige svarar UK angående oljeleveranser. Bifall till nerskärningen <strong>av</strong><br />
krigsmaterieltransporterna. Dock kan inte permittenttransporterna vara alarmerande höga, de<br />
motsvarar några veckors permission årligen för varje tysk soldat i Norge. Dessutom ett<br />
svenskt intresse att så få tyska soldater som möjligt befinner sig i Norge. Sverige kan inte<br />
heller i nuvarande läge omförhandla permittent<strong>av</strong>talet med Tyskland. Oljetransporter kan inte<br />
förbjudas, <strong>vare</strong> sig enligt svensk eller internationell lag. Denna har dock liten omfattning.<br />
Muntligen sägs att den bara täcker fem procent <strong>av</strong> de tyska behoven i Norge. CG försöker<br />
samtidigt ta upp transportnedskärningar med Tyskland, utan att nämna de brittiska kr<strong>av</strong>en.<br />
Påstår att SJ har problem, transporterna överlastar de svenska järnvägarna.<br />
4 – Sevastopol och Krim erövras <strong>av</strong> Tyskland
7 – Tidningen Arbetaren har haft ett reportage om att tyska krigsfordon repareras på<br />
svenska verkstäder. CG säger sig inte ha hört talas om saken, till Grafström. Uppgörelsen ska<br />
ha träffats i den ständiga svensk-tyska kommission, som löpande sammanträffar för att<br />
diskutera handelspolitiken. Hägglöf närmast ansvarig. Informationsstyrelsen sänder ut<br />
kommuniké om att det inte handlar om pansarbilar, vilket Arbetaren uppgett, och att<br />
tyskarna levererar reservdelarna. Arbetaren kontrar med ny artikel, <strong>av</strong>slöjar exakt vilka<br />
svenska verkstäder som levererar reservdelarna. Handels<strong>av</strong>delningen tvingas erkänna att de<br />
inte kan stå för sina första uppgifter. Stockholms-Tidningen kräver CG på besked, denne blir<br />
nervös enligt Grafström. Sammankallar chefredaktörerna i Stockholm till konferens. UD ska<br />
skicka ut intervju till TT med lämplig person, CG ger uppdraget att skriva intervjun till<br />
Grafström. Denne skriver intervjun – och ska sedan leta upp lämplig person som ska vara den<br />
intervjuade! Visar sig vara svårt, en tjänsteman på handelskammaren vägrar och en<br />
tjänsteman på trafikkommissionen, vars ordförande, generaldirektör Granholm, blir förbannad.<br />
Han vill vara den som ”intervjuas”. Texten skickas till TT.<br />
8 – Intervjun med Granholm publiceras i tidningarna<br />
9 – Arbetaren raljerar över intervjun med Granholm. ”Den gamla rallarkungens försök att<br />
spela diplomat blev dock ganska misslyckat.” Grafström tar tidningen till CG: ”När jag läste<br />
artikeln högt för <strong>Günther</strong> idag på morgonen, log han.”<br />
13 – Tyskland rapporteras vilja att Sverige ger mer stöd åt Finland<br />
16 – Cancellation of consular representation between Finland and the United States. "The<br />
[American] Legation . . . informed the Finnish Foreign Ministry that by the latter's action in<br />
regard to the withholding of recognition of the consular officer . . . and in denying American<br />
consular officers presently in Finland their treaty rights in connection with the representation<br />
of American interests in Finland, the Finnish Government had undermined the basis upon<br />
which American consular representation was maintained in Finland." (Bulletin, Vol. VII, No.<br />
160, p. 632.)<br />
17 – Otto Bene, AA i Holland, framlägger ett förslag <strong>från</strong> tyska säkerhetsansvariga. Rådet är<br />
att deporterade holländska judar ska <strong>från</strong>tas sitt medborgarskap, för att på så sätt undanta<br />
dem <strong>från</strong> beskyddet <strong>från</strong> Sverige. Förslaget genomdrivs och är troligen framgångsrikt<br />
eftersom inga arkivuppgifter finns om UD-ingripanden för holländska judar sommaren 1942.<br />
17 – ST skriver om massarresteringar <strong>av</strong> judar i Paris. Konsul Gyllenram vid svenska<br />
legationen rapporterar att sovjetmedborgare och judar i staden har vädjat om svensk hjälp<br />
för att undvika deportation. Sverige är skyddsmakt för sovjetmedborgare i Vichyfrankrike. Se<br />
vidare 27 aug.<br />
21 – Tyskland vägrar finna sig i CG:s påståenden om SJ-problem med transporterna. Tar upp<br />
diskussionen på det politiska planet, skriftligt till UD. CG försöker muntligt undvika politiska<br />
diskussioner, men Tyskland insisterar och skickar Schnurre.<br />
Aug 1942<br />
• Poliskåren har rykte om sig att vara ett nazifäste. En regeringskommission gör<br />
utredning, <strong>av</strong> 400 undersökta polismän är 90 nazisympatisörer<br />
• Striderna kring Guadalcanal (Salomonöarna) inleds – tio sjöslag och sju landslag<br />
• Montgomery chef för 8:e brittiska armén i Nordafrika<br />
• Churchill besöker Moskva<br />
Början <strong>av</strong> månaden – Brittiska konsulatet i Göteborg arrangerar den danske politikern<br />
Christmas Møllers flykt via Sverige till London. Møller blir ordförande i Det Danske Råd i<br />
London. I radiosändningar <strong>från</strong> BBC manar han sina landsmän till sabotage mot tyskarna. I<br />
egenskap <strong>av</strong> motståndsman med internationell goodwill blir han 1945 utrikesminister i<br />
befrielseregeringen.<br />
3 – Sverige lyckönskar Norges kung Haakon på 70-årsdagen, retar tyskarna
5 – Schnurre till Stockholm och CG. Vägrar artigt godta någon gräns för de tyska<br />
transporterna, som sägs motsvarar o<strong>av</strong>visliga militära behov. Tyskland ska å sin sida söka<br />
minska transporterna. Men detta sker inte, istället ökar de till 70 tåg om dagen.<br />
17 – Sju svenska affärsmän i Warszawa har gripits. ”Det började med att Berglind i LM<br />
Ericsson under dramatiska omständigheter rycktes ur flygplanet vid Tempelhof, då han var på<br />
väg <strong>från</strong> Polen till Sverige.” (Grafström) Gestapo har även gripit Häggberg i LM, Herslow,<br />
Widén, Gerge och Lagerberg i Stab samt Grönberg. Grönberg, Herslow, Widén och Häggberg<br />
är internerade i Warszawa medan de andra finns i Berlin. Svenska legationen i Berlin vet inte<br />
varför svenskarna gripits. von Otter har besökt dem, både i Berlin och i Warszawa. UD i<br />
Stockholm har däremot fått reda på att svenskarna ”som i telegramkorrespondensen burit<br />
lätt genomskådade täcknamn, förmedlat meddelanden och penningar <strong>från</strong> polska<br />
beskickningen här till vissa polska kretsar i Polen… Tydligt är, att åtminstone några <strong>av</strong><br />
svenskarna burit sig mycket oförsiktigt åt.” (Grafström) Richert har talat med Weizäcker.<br />
Polske ministern i Stockholm, Potworowski, blir persona ingrata (”icke önskvärd”, måste<br />
normalt lämna landet, sker så?) på UD.<br />
19 – Diepperäden (landstigningsförsök i Frankrike?)<br />
20 – Sveriges konsul i Stettin (namn?) rapporterar till UD om massmord på judar med gas<br />
20 – Vendel (vem? konsul i Stettin?) rapporterar till Richert att Tyskland <strong>av</strong>ser att utrota<br />
judarna som förs till Polen.<br />
20 – Tyskland har tagit Maikop, inkörsporten till de kaukasiska oljefälten. Hitler beslutar sätta<br />
igång offensiv mot Leningrad. Japan dessutom framgångsrikt i Fjärran östern. Washington<br />
påstås samtidigt överväga commandoraider mot Finland och Norge.<br />
21 – Casparsson i tidningen Fackföreningsrörelsen kräver hårdare tag mot nazister inom<br />
förs<strong>vare</strong>t och polisen, sådana kr<strong>av</strong> kommer allt oftare<br />
21 – The Norwegian Government in London issued a statement of peace aims. (Abandonment<br />
of the pre war project of a Nordic defensive bloc [consisting of Norway, Sweden, Denmark,<br />
and Finland]; attachment to Norway s Atlantic Allies; Britain and the United States;<br />
establishment of a revived and greater League of Nations, with Norway acting as a "bridge<br />
between the At lantic Powers and the Soviet Union." International News, Aug. 8, 1942, p.<br />
721.)<br />
22 – Göran von Otter vid legationen i Berlin möter SS-obersturmführer Kurt Gerstein på ett<br />
tåg <strong>från</strong> Warszawa till Berlin. Gerstein berättar detaljerat om gasningar <strong>av</strong> hundratals judar i<br />
förintelselägret Belzec. Vill att informationen förs vidare till de allierade. Kontroverser om vad<br />
som händer. von Otter berättar om mötet för tf legationschef von Post (Richert bortrest).<br />
Möjligen skriver von Otter en rapport, men den når aldrig Sthlm. Historikern Steven Koblik<br />
menar att Richert stoppar rapporten när han återkommer. Richert ska ha ansett<br />
judeförföljelserna vara en källa till irritation mellan Sverige-Tyskland. Gertsein återkommer till<br />
von Otter en tid senare. Engzell påstår långt senare (1982) att han ändå informerades om<br />
händelsen kort efter tågmötet, vilket innebär att även CG bör ha fått info. Detta ska ha varit<br />
första gången svenska UD får info om vad som egentligen pågår i koncentrationslägren i<br />
Polen, de så kallade dödslägren. UD ska ha varit övertygat om den tyska utrotningspolitiken<br />
sommaren 1942. Och om Richert stoppade en rapport, varför skickas så många andra<br />
negativa rapporter om judeförföljelser (undrar Levine). Richert har själv skrivit sådana.<br />
Kanske var Richert skeptisk inför själva omfattningen <strong>av</strong> förintelsen, resonerar Levine.<br />
Skillnaden är milsvid mellan ”att veta” och ”att tro på”, påpekar Levine. Hur som helst når<br />
uppgifterna UD, men aldrig USA och UK. Troligen hade det inte påverkat dem dock, de fick<br />
detaljerad info <strong>från</strong> annat håll. Föranledde inga åtgärder. De dröjde länge med steget <strong>från</strong><br />
vetskap till handlande, till skillnad <strong>från</strong> Sverige. Engzell och även CG började agera, och detta<br />
o<strong>av</strong>sett vad som hände med Gersteins info. ”Det <strong>av</strong>görande är att Engzell inte försökte<br />
förminska eller undvika vad han såg, vad det nu berodde på”, skriver Levine. (FITA 133) Se<br />
vidare dec.<br />
23 – Tyska offensiven mot Stalingrad startar
27 – Sverige lämnar protest till franska UD ang deportationer. All<strong>vare</strong>t i de franska åtgärderna<br />
understryks.<br />
31 – Sverige lämnar demarché till franska UD angående begäran om hjälp <strong>från</strong> judar <strong>av</strong><br />
diverse nationaliteter, som begärt beskydd hos svenska konsulatet i Paris. Sverige<br />
protesterar mot behandlingen <strong>av</strong> judarna.<br />
Hösten 1942<br />
• Tyskland vill ha svenska krediter på 300 miljoner kr, CG vill bifalla men övertalas att<br />
neka <strong>av</strong> handelspolitiska <strong>av</strong>delningen liksom Jacob och Marcus Wallenberg (SBL 645)<br />
• Allt starkare rykten om allierad offensiv i Norge. Förklarar den ytterst försiktiga<br />
svenska politiken, trots krigets svängning. Vill stå utanför kriget även om Norge<br />
krigsskådeplats.<br />
• Missnöjet inom s med regeringens utrikespolitik kulminerar i maktkamp mellan<br />
Höglundare och Per Albin-anhängare<br />
• Norgeopinionens främsta organ Trots Allt! når en upplaga på över 50.000 ex<br />
• Tyska offensiven stannar vid Stalingrad (6:e armén under Paulus). Anfallskraften<br />
uttömd. Står klart att den tyska armén inte kan vinna kriget, istället malas sönder <strong>av</strong><br />
Röda armén. (PAOK 295)<br />
• Mallet börjar allt oftare hävda att faran är över för Sverige. Tyskland behöver 20 ickeexisterande<br />
divisioner för att invadera Sverige. (Hägglöf) De allierade börjar ställa<br />
hårdare kr<strong>av</strong> på Sverige. Handelsförhandlingar med de allierade, som visar<br />
”hänsynslöshet” enl Bagge<br />
• Kris för de Allierade i slaget om Atlanten<br />
Sep 1942<br />
• Uthmann skriver att ”vid en mera långvarig försämring <strong>av</strong> Tysklands militära läge<br />
torde den svenska regeringen stödd på den absoluta socialdemokratiska majoriteten<br />
gå över till den anglosaxiska demokratin”. De tyskvänliga är ”förda åt sidan”.(DNU<br />
233)<br />
3 – Gyllenram rapporterar <strong>från</strong> Paris, skriver PM. Uppemot 30.000-40.000 judar ska<br />
deporteras <strong>från</strong> de ockuperade områdena i Frankrike. Siffran kan visserligen inte kontrolleras,<br />
men det ska inte råda någon tvekan om att en massdeportation pågår.<br />
3 – Ribbbentrop är ”mer än chockerad” över svensk press, enligt presschefen Schmidt till<br />
svenska beskickningen i Berlin<br />
4 – Hennings rapporterar <strong>från</strong> Frankrike. Han har samtalat med Vichyregimens ledare, den fd<br />
utrikesministern Pierre L<strong>av</strong>al. Denna har varit arg och gjort utfall mot ”den judiska ohyran”<br />
(La vermine Juive”) som Frankrike måste bli kvitt, kosta vad det kosta vill.<br />
7 – Hennings till CG. Frankrikes judar samlas i koncentrationsläger och transporteras till de<br />
ockuperade områdena. Ingen officiell information finns om deras vidare öde. Transporterna<br />
sker i boskapsvagnar under extremt vidriga omständigheter. Även kvinnor och barn. Bifogar<br />
brev till alla kyrkor, som uppmuntrar präster och kloster att ge skydd åt judiska män, kvinnor<br />
och barn. CG distribuerar rapporten till PAH, Boheman och Socialstyrelsen. Varför??? Börjar<br />
CG personligen beröras nu???<br />
7 – Engzell tar emot den judiska affärsmannen Gilel Storch <strong>från</strong> Riga i Lettland. Han anser sig<br />
ha möjlighet att få ut sin familj <strong>från</strong> Lettland, men måste först ordna svenska visum åt dem.<br />
Engzell misstänksam. Storch talar då bla om att han hört att 50 judar gasats ihjäl.<br />
8 – Fem rumänska journalister på besök i Sverige, efter att ha varit i Finland. Uttalar till<br />
Grafström sin ovilja mot Tyskland.<br />
9 – Larm <strong>från</strong> Göteborg till UD, angående dagens nummer <strong>av</strong> GHT. Den sägs innehåll en artikel<br />
<strong>av</strong> den ryske författaren Ilja Ehrenburg, med rubriken ”Hatets berättigande”. Tyskarna liknas<br />
vid monster, vargar, odjur och liknande. Tidningen beslagtas omedelbart enligt lagen om<br />
”beslag utan åtal”. Senare på dagen kommer några exemplar <strong>av</strong> GHT till Stockholm, varpå det
upptäcks att tidningen överhuvudtaget inte innehåller någon artikel <strong>av</strong> Ehrenburg. Paniken<br />
stiger då det visar sig att artikeln istället varit införd i Arbetaretidningen. ”<strong>Günther</strong> började<br />
febrilt bläddra i det ominösa numret <strong>av</strong> GHT för att finna någon annan artikel, som eventuellt<br />
kunde rättfärdiga ett beslag.” När CG och hans medarbetare kom till Torgny Segerstedts<br />
idag-sida ljusnande anletena och ”ministerrynkorna slätades ut”. Visserligen var inte<br />
Segerstedt i sitt esse, men han hade i alla fall åstadkommit något som kunde likna ett<br />
”missförstånd med främmande makt”. ”Så var det bara att beslagtaga också<br />
Arbetaretidningen och andas ut.” (Grafström)<br />
10 – Warszawasvenskarna. Samtliga gripna nu i Berlin<br />
12 – KI Westman har sparkats, ska ersättas med Beck-Friis <strong>från</strong> Rom. Westman ska åter bli<br />
minister i Madrid. Grafström får brev <strong>från</strong> sin vän Granberg i Helsingfors. ”Är det en<br />
fullständig kapitulation för finsk-tyska önskemål, d.v.s. för Wittings linje? … Jag förstår mer<br />
än väl att W(estman)s sätt och taktik varit tämligen omöjliga här – och i varje fall onödiga.<br />
Han har varit för intelligent för finnarna och har samtidigt varit så ointelligent att han njutit<br />
<strong>av</strong> att visa detta. Men det hindrar ej att hans uppfattning om det nuv. Finl. och dess politik<br />
varit riktig. Det är faktiskt sorglustigt att det officiella Sv. så tror på finska deklarationer om<br />
önskan om fortsatt samförstånd och samhörighet med Sv. etc – ord endast <strong>av</strong>sedda som –<br />
än så länge behändigt – camouflage för rent motsatta handlingar. I samma ögonblick som<br />
nyordningen bleve ett faktum skulle det officiella Finl. förvandlas till en öppen fiende.”<br />
Grafström talar med Söderblom och kan svara sin vän att kretsarna kring Witting redan ett<br />
halvår tidigare börjat klaga på KI Westman och dennes ”ovänliga” inställning till Finland. I<br />
augusti 1942 förklarade Ryti att KI Westman vara persona ingrata, Ryti har sagt att KI<br />
Westman tydligen inte hade någon förmåga att förstå Finland och dess problem”. KI har<br />
dessutom haft fiender i både Söderblom och Kumlin (och kanske även CG?). Men initiativet till<br />
att spraka Westman kommer <strong>från</strong> Finland – och kanske Tyskland, enligt Grafström.<br />
13 – DN-ledare skriver om Tysklands förföljelse <strong>av</strong> judar – första gången ”Förintelsen”???.<br />
”Förföljelserna mot judarna har <strong>av</strong> tyskarna utsträckts till de besegrade länderna, och <strong>av</strong> olika<br />
tecken att döma har den teknik som därvid använts blivit allt hårdare och hänsynslösare.<br />
Slutmålet tycks vara den fysiska förintelsen (förf kursivering).”<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – SJ genomför minskningar <strong>av</strong> tyska transporterna, tyskarna finner sig i<br />
detta men vägrar godta en ensidig svensk reglering. Dock dröjer västmakterna med<br />
handelsförhandlingar.<br />
18 – Hambro överlämnar PM till svenska beskickningen i London. Gemensam linje UK-USA.<br />
Villkor för oljeleveranser. Tak för all godstransport Norge-Finland, inte bara krigsmaterial. All<br />
svensk eskort <strong>av</strong> tyska fartyg måste upphöra. Utförlig exportstatistik ska varje månad<br />
lämnas. Samtidigt hålls svenska lejdbåtar inne i USA.<br />
19 – The Finnish Legation in Washington issued a statement assert ing that Finland "wants<br />
to cease fighting as soon as the threat to her existence has been <strong>av</strong>erted and guarantees<br />
h<strong>av</strong>e been ob tained for her lasting security." (It was stated, however, that no Peace<br />
proposals had been made to Finland, nor any promise of the restitution of the territories<br />
belonging to her, nor any guarantee of lasting security. International News, Oct. 3, 1942, p.<br />
917.)<br />
20 – Val i svenska kommuner och landsting. PAH menar att folkförsörjningen viktigt i valet,<br />
läget ansträngt pga att skördarna slagit fel 1940 och 1941. Detta stor anledning till folkets<br />
irritation på hjälpen till Finland. Valresultatet: Ingen större förskjutning, jämfört med valet<br />
1940. S tillbaka ett par procent men fortf mer än 50 procent<br />
23 – The Norwegian Government in London established a Ministry of Supply and<br />
Reconstruction (to plan post war re construction. International News, Oct. 3, 1942, p. 913.)<br />
Okt 1942<br />
• Tyska armén hejdas vid Kaukasus<br />
• Christian X kastas <strong>av</strong> hästen, hämtar sig aldrig helt
Tidigt i månaden – Gripandet <strong>av</strong> samtliga judiska män över 14 år beordras <strong>av</strong> tyskarna i<br />
Trondheim. Inleder förintelsen i Norge. Till skillnad <strong>från</strong> i övriga nazityska områden<br />
administreras den inte <strong>av</strong> SS utan <strong>av</strong> AA. Totalt finns ca 2.000 judar i Norge, dvs extremt få.<br />
Detta inleder UD:s byråkratiska motstånd (FITA 54). Förintelsens byråkratiska karaktär <strong>av</strong><br />
industrialiserat massmord har kallats ”ondskans banalitet”, på samma sätt kan den svenska<br />
hjälpen kallas ”godhetens banalitet”. Behöver inte vara en mytomspunnen hjälte, räcker med<br />
att vara en vanlig byråkrat som gör sitt jobb. (Levine) Totalt räddas 5.919 heljudar, 1.301<br />
halvjudar och 686 icke-judar som är gifta med judar. (Valentin) Svenska judar i Norge måste<br />
få återvända till Sverige. Att AA är ansvarigt gör att svenskarna kan förhandla med tyskar de<br />
redan är välbekanta med. Enligt en UD-demarché till AA anhålls att samtliga judar i Norge ska<br />
få komma till Sverige. Svenska diplomater i Oslo försöker även göra judar till svenska<br />
medborgare, även då detta innebär långtgående töjningar på regelverket. Metoden utvidgas<br />
även till Danmark och ligger till grund för Wallenberg i Budapest. Grunden till räddningarna är<br />
att förintelsen genomfördes främst <strong>av</strong> tyska byråkrater som bara anser sig göra sitt jobb, till<br />
exempel tjänstemän på mellannivå i AA. De mördade sällan <strong>av</strong> det hat som drev ledande<br />
nazister, därmed var byråkraterna mottagliga för påstötningar <strong>från</strong> svenska kolleger. (FITA<br />
47) ”Det är slående och ett faktum att bara genom att göra sitt jobb, genom att bestämma<br />
sig för att hjälpa oskyldiga judiska civila som hotas med deportering och död, så gjorde<br />
svenska diplomater något som få andra ens försökte: De utnyttjade ett hål i den nazistiska<br />
ideologin som faktiskt funnits länge. Genom att göra detta räddade de människoliv.” (Paul<br />
Levine, FITA 58) Och de svenska diplomaterna agerade med stöd <strong>av</strong> Christian <strong>Günther</strong>, även<br />
om han ”ville bli störd så lite som möjligt” med ärendena (Hellstedt, FITA 80). Huvudperson<br />
är Gösta Engzell, han ensam – nästan i den fria världen – förstår vad som händer, och ur<br />
denna förmåga förändrar han hela Sveriges agerande: Från likgiltighet till aktivism! (berätta<br />
om Levine) Redan nämnts att UD, liksom samhället i stort, var antisemitiskt. Antisemitismen<br />
var något självklart. Judar måste hållas utanför Sverige, som annars på något sätt kommer<br />
att at skada. Den ”rasliga renheten” riskeras. Även Engzell hade visat antisemitiska<br />
tendenser. På en konferens i Evian 1938 sa han att det judiska problemet inte var att<br />
nazisterna förföljde en folkgrupp i Tyskland, utan att hundratusentals judar riskerade att fly<br />
utomlands och då skapa problem för grannländerna. Svenska politiken gentemot judiska<br />
flyktingar hade varit stenhård, bla j-stämpeln. Engzell kallar judar för ”icke-önskvärda”. Tyska<br />
resebyråer uppmanas att inte sälja biljetter till ”icke-arier”. CG visste vad Engzell gjorde men<br />
bara ibland blev han direkt inblandad. Han anser troligen aldrig att räddandet <strong>av</strong> judar är en<br />
stor fråga för UD, eller ens tillräckligt viktig för att kräva hans regelbundna uppmärksamhet,<br />
PAH uttalar sig dock aldrig om Tysklands politik gentemot judarna. Förintelsen och det<br />
rasistiska hatet var en central del <strong>av</strong> Nazityskland. Att bekämpa detta – vilket svenska UD<br />
gör – är ett brott mot neutraliteten. Varje räddad jude är ett misslyckande för en <strong>av</strong> Adolf<br />
Hitlers och Tredje rikets viktigaste målsättningar. Frågan är varför Sverige valde att gå en<br />
väg som riskerade att göra Hitler personligen rasande. Delvis humanitära skäl, Sverige ville<br />
hjälpa utsatta individer. Men även för att det var bra för Sverige. Dock krävde de allierade<br />
aldrig att Sverige skulle hjälpa judar som en åtgärd gentemot Tyskland. CG nämnde aldrig den<br />
svenska hjälpen efter kriget. Den svenska hjälpen till judar handlade oftast om huruvida ett<br />
svenskt pass kunde ges till en person, vilket var en fråga för UD:s Expedition för utländska<br />
passärenden inom Rätts<strong>av</strong>delningen, under Gösta Engzell. Totalt kom 185.000 flyktingar till<br />
Sverige under kriget. Amerikanska och brittiska diplomater får samma information som<br />
Sverige, men reagerar med fortsatt likgiltighet.<br />
Det svenska byråkratiska motståndet mot förintelsen inleds. Taktiken går ut på att lägga<br />
hinder i vägen gentemot den nazistiska raspolitiken. Bygger på Sveriges politiska och<br />
ekonomiska roll hos svenska byråkrater gentemot deras tyska kolleger. Inte ideologisk<br />
argumentering utan använder normalt diplomatisk byråkratspråk. Unikt. USA och UK gör<br />
ingenting. Finland deporterar aldrig sina judar, men gör heller ingenting för att skydda judar
utanför sina gränser och det är möjligt att de överlämnar statslösa judar till tyskarna, (FITA<br />
41)<br />
Pressen<br />
Sveriges och Norges press snabbare att ta <strong>av</strong>stånd <strong>från</strong> nazismen än pressen i Finland och<br />
Danmark. Kanske beror på Danmarks geopolitiska läge respektive Finlands långvariga vänskap<br />
med Tyskland.<br />
Förintelsen får mer utrymme i svensk press än i exempelvis USA.<br />
1 – Johnson ska resa till USA, Hägglöf överlämnar PM. Framhåller hur Sverige stretat emot<br />
tyska kr<strong>av</strong>. UD förstår att svårigheterna för Sverige mer ligger i Washington än i London.<br />
Inflytelserika kretsar i USA har en mycket kritisk inställning till den svenska neutraliteten.<br />
3 – CG hoppas på resultat <strong>av</strong> förhandlingarna med de allierade, vilka anförtrotts åt Boheman.<br />
Håller presskonferens. Sverige ska lägga till rätta ”de missuppfattningar, som uppkommit<br />
rörande den svenska neutralitetspolitiken”. Av allt att döma fick Boheman inga<br />
förhandlingsinstruktioner, har istället troligen mycket fria händer. CG vädjar dessutom om<br />
dämpad ton mot Tyskland.<br />
7 – KI Westman besöker Grafström, bitter. Ger CG skulden till det inträffade, när han förklarar<br />
att ”det var utrikesledningens fel att han inte kunde fylla den mission, som under denna<br />
kritiska tid varit den naturliga och riktiga för ett svenskt sändebud i Finland, nämligen att<br />
varna finnarna <strong>från</strong> en politik, som måste leda dem i fördärvet”. Säger sig ha varnat redan i<br />
april 1941 för att Finland ska at<strong>tack</strong>era Sovjetunionen tillsammans med Tyskland. ”Denna<br />
upplysning hade <strong>av</strong> <strong>Günther</strong> inte begagnats på annat sätt än att han i maj, då han gjorde sitt<br />
besök hos Witting i svenska regeringens namn lämnat finnarna full handlingsfrihet och<br />
deklarerat, att vår under vinterkriget intagna hållning inte komme att förändras, vad som än<br />
hände.” KI Westman tycker istället att Finland vid krigsutbrottet borde ha deklarerat tydligt<br />
att deras ända mål var att få Hangö och Viborg tillbaka. ”Denna politik hade västmakterna<br />
förstått och ryssarna säkerligen, i det läge de befunnit sig, gått med på att realisera... Nu<br />
vore det emellertid omöjligt för finnarna att dra sig tillbaka. Nu stodo de med tyskarna eller<br />
måste falla med dem.”<br />
7 – Enligt den hemkomne svenske militärattachén i Sovjetunionen, överstelöjtnant Engelbrekt<br />
Flodström, har Röda armén fortfarande stora möjligheter att hålla Tyskland stånget. Sovjet<br />
uppges ha åtta miljoner man vid fronterna, plus en hel armé på en halv miljon man som<br />
fortfarande står overksam i Fjärran östern. Flodström förklarar bestämt för Söderblom att<br />
tyskarna aldrig kan besegra Sovjetunionen.<br />
8 – Grafström skriver i dagboken om terrorn i Norge. ”I Danmark pågår en allvarlig kris i<br />
förhållandet till ockupationsmakten.” Hitler är missnöjd med kung Christians <strong>tack</strong> för ett<br />
telegram, som Hitler skickade på hans 72-årsdag.<br />
13 – CG håller tal hos Utrikespolitiska institutet (TIETT 100) som inviger sina nya lokaler.<br />
At<strong>tack</strong>erar sina kritiker som fruktar ”diplomaternas hemliga ränksmideri”. Skryter om sina<br />
egna insatser på 1920-talet som handelsdiplomat, ”Utrikesförvaltningen räddades, om jag får<br />
uttrycka mig så, <strong>av</strong> en särskild omständighet, nämligen att handelspolitiken kom att framstå<br />
som nödvändig och rent <strong>av</strong> nyttig... Under normala förhållanden spelar handelspolitiken en<br />
dominerande roll för ett land som Sverige.” Säger vidare: ”Vi ha inga hemliga <strong>av</strong>tal med andra<br />
stater och vi önska inte ha några – tvärtom önska vi undvika allt sådant.” Däremot bra med<br />
sekretess ibland. ”Sekretessen gör det möjligt att stämma i bäcken, innan den har blivit en å<br />
eller till slut en upphetsad folkstämnings forsande älv, som intet kan hejda.” ”...fordras det<br />
livlig fantasi och mycket bristande kännedom om verkliga förhållanden för att tro, att våra<br />
diplomater hängiva sig åt intriger, ägnade åt att sätta riket i fara.” ”Jag läste nyligen en<br />
tidningsartikel om mig som utrikesminister, vilken emanerade <strong>från</strong> den krets, som tagit just<br />
detta uttryck kämpande demokrati till sitt sköldemärke. Efter att ha gått igenom mitt och<br />
regeringens syndaregister slutade författaren med att säga, att jag kanske var en uppriktig<br />
patriot, men någon demokrat var jag icke... Omständigheternas tryck har föranlett åtgärder,<br />
t. Ex. gentemot tidningspressen, som <strong>av</strong> de kritiker jag här åsyftar ansetts otillåtna för de
styrande i ett demokratiskt land.” ”Men skyldigheten för regeringen att handla demokratiskt<br />
innefattar också och främst skyldighet att handla så, att demokratin får möjlighet att<br />
existera, ytterst genom att rikets bestånd och oberoende tryggas.” ”Det finns alldeles för<br />
många svenska tidningar, som går den utländska propagandan tillhanda istället för att<br />
motarbeta den.” ”De nordiska folken ha nog en viss benägenhet att känslomässigt taga<br />
ståndpunkt i frågor, som inte beröra våra egna länder...” ”Jag tror, att det skulle vara<br />
intressant att få en samland framställning <strong>av</strong> svensk utrikespolitik <strong>från</strong> t. ex. frihetstiden till<br />
våra dagar. Men jag tänker då inte på en skildring <strong>av</strong> händelseförloppet, utan på en<br />
undersökning <strong>av</strong> grundsatser och metoder och tillvägagångssättet i olika lägen, defensiva och<br />
offensiva.”<br />
13 – Stor artikel i GHT om övergrepp och mord i Tredje riket, gör stort intryck<br />
15 – Boheman i London för att säkra importen <strong>från</strong> de allierade (SDP 102) Boheman besöker<br />
Churchill på 10 Downing Street och därefter på hans landställe Chequers. Churchill ska enligt<br />
Boheman ha sagt följande: "I don't like your mister <strong>Günther</strong> very much and Per Albin might be<br />
allright as far as inner policy goes, but he doesnt know very much of foreign policy." (obs,<br />
att Churchill säger "Per Albin") (Grafström) Boheman träffar även Cripps, Eden, Bevin, Butler.<br />
Sveriges svåra läge erkänns, men faran mindre än förr. Återgå till mer strikt neutralitet.<br />
Chruchill skriver ett introduktionstelegram till Roosevelt åt Boheman. Boheman ökar sitt<br />
inflytande <strong>tack</strong> <strong>vare</strong> vändingen i kriget. (Jfr ”byta utrikesminister”!) Churchill säger att om<br />
det uppstår en allvarlig risk för tyskt anfall mot Sverige, så ska brittiska regeringen<br />
underrättas och de svenska förbanden stöta mot Trondheim, vari<strong>från</strong> de allierade kan försöka<br />
möta dem. Sverige borde efter kriget spela en ledande roll i Norden, talar om skandin<strong>av</strong>isk<br />
federation som även innefattar Finland. (Ljuv musik för svenska öron! Den gamla oron över<br />
att Finland ska ta över i Norden, med stöd <strong>av</strong> den skräckinjagande vapenbrodern<br />
Nazityskland, kan bytas ut mot skadeglädje.) Peter Tennant som djupt ogillar CG har istället<br />
Boheman som sin kontakt: ”Whenever … I had some really ticklish diplomatic task to perform<br />
I generally managed to transact it with Erik rather than with the Foreign Minister”. Även<br />
Herschel gillar Boheman. (Boheman säger till Churchill att Sverige gjorde UK en stor tjänst<br />
genom att neka genommarsch i mars 1940, eftersom UK isf kommit i krig med Sovjet.<br />
Churchill säger ”You may be right, but why should we discuss such a disagreeable subject?”)<br />
15 – Boheman besvarar i PM de allierade yrkandena. Godkänner att den svenska eskorten <strong>av</strong><br />
tyska fartyg ska upphöra, tydligen omedelbart. Vad gäller godstransporterna tar han upp de<br />
allierade siffrorna till diskussion, liksom permittenttrafiken. Begärd statistik ska lämnas. PM<br />
<strong>av</strong>slutas med att Boheman litar på att förhandlingar om svenskimport <strong>av</strong> andra varor än<br />
oljeprodukter snabbt kan inledas. Bohemans PM väcker inga erinringningar <strong>från</strong> Stockholm.<br />
17 – ÖB håller föredragning för regeringen, diskuterar hur man ska göra omTyskland lyckas<br />
slå ut centralförvaltningen i Stockholm i ett blixtanfall. Enligt försvarsstaben har Tyskland<br />
knappast några möjligheter att slå mot Sverige förrän vid årsskiftet.<br />
20 – Kommunalval, kommunisterna går fram cirka 50 procent jämfört med andrakammarvalet<br />
1940. Från 4,1 procent till 6,1 procent <strong>av</strong> rösterna.<br />
22 – Vichy wireless, quoting a Stockholm telegram, stated that Germany and her allies were<br />
planning to denounce the Geneva Convention of 1864, re the Red Cross and prisoners of war.<br />
(The Axis declared that "England, by her methods of war, has been the first to cast off the<br />
obligations arising from this Convention." International News, Oct. 31, 1942, p. 991.)<br />
23 – Montgomery till offensiv vid el-Alamein i Nordafrika<br />
26 – Boheman till USA. Resan bekräftar att det är Washington och inte London som har<br />
makten över handeln, dåligt för Sverige. USA misstror Sverige, som man menar är maktlöst<br />
inför tyska påtryckningar. Den amerikanske amiral som sköter handelsjöfarten, säger till<br />
Boheman: "You don't tell me that you h<strong>av</strong>e come over here without a special permission from<br />
Hitler, because I'm not going to believe you". Yttrandet följs <strong>av</strong> en kraftig spottstråle över<br />
axeln. "Den snälle Herschel Johnson, Amerikas Stockholmsminister, som varit med under<br />
samtalet, hade blivit alldeles blek och haft svetten pärlande nedför ansiktet." (Grafström)
Bohemans historier beskrivs som roliga att lyssna till, inte minst då han är en mästare på att<br />
imitera, men Grafström antecknar i dagboken att en del <strong>av</strong> berättelserna säkert "äro lätt<br />
överdrivna".<br />
27 – Westring rapporterar om aktionen i Trondheim. Raider mot judar förekommer i hela<br />
Norge, de tas till ett läger i Berg. Den statskontrollerade norska pressen påstår att det sker<br />
som svar på ett polismord, utfört <strong>av</strong> två judar. Westring tror inte på detta. Han har väntat<br />
sig storskaliga antijudiska aktioner sedan händelserna i Trondheim. En <strong>av</strong> de gripna judarna är<br />
svensk, vilket föranleder Westring att genast besöka standartenführer Heinrich Fehlis, chef<br />
för de tyska säkerhetsstyrkorna i Norge. Fehlis försäkrar att svenska judar inte är målet för<br />
räderna och att han hoppas att de svenska judarna ska få åka hem till Sverige. Westring<br />
berättar även att all judisk egendom – o<strong>av</strong>sett nationaliteten hos ägaren – ska beslagtas <strong>av</strong><br />
den norska staten.<br />
27 – CG ger tillstånd till Grafström att varannan vecka hålla en radiokrönika om svensk in- och<br />
utrikespolitik. Ska börja 22 nov.<br />
28 – PAH fyller 57 år<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Tysklands förhoppningar angående kriget mot Sovjetunionen nu ett<br />
”remislut” (Carlgren)<br />
Nov 1942<br />
• Churchill säger att ett fritt Finland måste återstå efter kriget (till Boheman). CG<br />
informerar Ryti och Mannerheim.<br />
• Inför upptagandet <strong>av</strong> tysk-svenska handelsförhandlingarna håller Hägglöf föredragning<br />
inför regeringen. Framhåller att Sveriges vägran att lämna statskrediter till Tyskland<br />
varit bra, då den tvingat tyskarna till större leveranser. Föreslår att även de privata<br />
krediterna ska <strong>av</strong>skafffas. CG och Bagge negativa, vill inte förarga tyskarna.<br />
Bramstorp och Rasjön blir rädda. Wigge och Eriksson positiva, men PAH tvivlar.<br />
Hägglöf får i uppdrag att sondera tyskarna, Walter säger att utan krediter är en<br />
uppgörelse omöjlig. Efteråt är PAH orolig för att Hägglöf ”gått fram hårdare än vad<br />
regeringen <strong>av</strong>sett” gentemot tyskarna. Hägglöf fortsätter arbeta för <strong>av</strong>skaffandet <strong>av</strong><br />
kreditsystemet, lyckas till slut. PAH nöjd, men säger ändå till Hägglöf att ”du måste<br />
tänka på att icke gå fram för hårt. Vi har alltjämt ett ömtåligt förhållande till<br />
Tyskland.” Hägglöf invänder att förhållandet till västmakterna också är ömtåligt, PAH<br />
svarar: ”Ja, men med västmakterna kan man alltid resonera.” Hägglöf är inte så säker<br />
på det, nu sedan kriget vänt. PAH säger med ett skratt: ”Kriget har vänt, säger du!<br />
Hör du, tänk om vi verkligen skulle klara oss genom hela kriget utan att Sverige dras<br />
in! Det vore väl fan, om vi skulle lyckas med det! Då får vi väl alla ställa till med en<br />
riktig fest!”<br />
1 – Svenska pressen börjar rapportera om de antijudiska tyska aktionerna i Norge, fortsätter<br />
hela nov.<br />
3 – CG anordnar bridgekväll på utrikesministerhotellet, till förmån för Rädda barnen.<br />
Grafström med fru deltar.<br />
2-4 – Rommel till reträtt för den brittiska offensiven vid el-Alamein. Hitler beordrar att<br />
ställningarna ska hålla still varje pris, men Rommel förnyar på eget ansvar reträttordern.<br />
4 – CG talar i riksdagen om utrpol läget. At<strong>tack</strong>erna mot Sverige i tyska pressen upphörde i<br />
mars. ”De krigförande betrakta emellertid med en uppmärksamhet och en intensitet som<br />
under konfliktens förlopp icke förlorat i skärpa, sina stundom svårförenliga intressen hos det<br />
neutrala Sverige” Men Sveriges neutralitet erkänns och respekteras på alla håll.<br />
4 – Grafström reser till Berlin, för att med CG:s tillstånd närvara vid Gustaf Adolfsfestligheterna<br />
i Lützen. CG har även gett honom uppdraget att försöka få till stånd samtal<br />
angående Warszawasvenskarna. Träffar svenske ärkebiskopen Eidem, som ”bär på en till<br />
synes ganska bräcklig kropp ett ansikte, som präglas <strong>av</strong> både stark ande och livlig humor”.<br />
Draeger ger lunch i Berlin, Eidem talar. Levererar inlindad kritik mot nazisterna, talar om det
gamla Tyskland som förebild. Richert blir mycket nervös. ”Han vred på sin tallrik, om och om<br />
igen. Han såg närmast ut som en bilförare, som fruktade att när som hälst köra i diket.” Men<br />
talet gör succé, flera åhörare får tårar i ögonen. ”En SS-general efter lunchen gick fram till<br />
Eidem och sade, att han trodde på Gud!”<br />
4 eftermiddagen – Grafström träffar Grundherr, tar upp frågan om ”de häktade svenskarna<br />
och meddelade, att jag hade den svenske utrikesministerns tillstånd att beröra denna fråga,<br />
som å det närmaste intresserade den svenska regeringen”. Grundherr svarar att anklagelserna<br />
mot svenskarna är mycket allvarliga och att chefen för rätts<strong>av</strong>delningen, envoyén Erich<br />
Albrecht, är rätt man att tala med. Grafström kommer sedan in på Norge, varpå Grundherr<br />
blir arg. ”Jag vill säga er en sak, herr Grafström, att förhållandena i Norge äro som de äro<br />
beror till mycket stor utsträckning på den svenska pressen och ingenting annat! Den svenska<br />
pressen eggar upp norrmännen till olydnad mot ockupationsmakten.”<br />
5 – CG träffar USA:s minister Johnson, talar om situationen i Norge men nämner inte Sveriges<br />
aktiviteter för judarna. Vill hålla det hemligt för de allierade?<br />
6 – Gustaf Adolfs-dagen. Eidem, Richert och Grafström åker bil till Lützen, vädret lika regnigt<br />
och dimmigt som för 310 år sedan. Väl framme deltar de i en procession, med jättelik fana<br />
och musikkår. De går längs huvudgatan mot Lützenkapellet. Staden är ”rikligt dekorerad med<br />
svenska, finska och tyska flaggor”. Eidem håller ännu ett tal, som kan tolkas som en at<strong>tack</strong><br />
på nazismen. Men denna gång är det ännu tydligare: ”Vårt Gustaf Adolfs-firande får ej vara<br />
präglat <strong>av</strong> nationell självtillräcklighet och förhävelse, som om vi svenskar eller vi nordbor eller<br />
vi germaner vore för mer än andra jordens folk och stammar och raser. Icke genom sin stora<br />
styrka och kraft, utan genom sin rättfärdighet och godhet var det som hjältekonungen vann<br />
sin seger. Det välde som vilar på blotta maktens och styrkans grundvalar bliver på sistone<br />
icke bestående.” Richert blir upprörd, Grafström kommenterar: ”Det kom till en liten viskande<br />
konversation mellan Eidem, Richert och Fredborg <strong>från</strong> Svenska Dagbladet, som slutade med<br />
att Eidem förklarade sig kunna stå för varje ord och överlämnade pappret med en obetalbar,<br />
from gest. Jag tror att karln är en stor spjuver.” Richert förhandlar på stående fot fram<br />
självcensur <strong>av</strong> de närvarande journalisterna. Ärkebiskop Erling Eidem får reda på att<br />
förintelsen pågår.<br />
6 – Finland deporterar åtta judar till tyska Gestapo. Fagerholm mycket kritisk, går till at<strong>tack</strong><br />
mot vapenbrödraskapet med Tyskland. Gör sig omöjlig i finska regeringen.<br />
7 – CG håller anförande i riksdagen, öppen utrikespolitisk debatt (TIETT 112). ”Ett <strong>av</strong> de<br />
bästa anföranden han hållit” (Grafström) The Swedish Foreign Minister declared' in the<br />
Riksdag that Sweden was determined to maintain her neutrality, meeting force with force if<br />
necessary, and that a free Finland and a free Norway were indispensable for the survival of<br />
Sweden as a free State. (Times, Nov. 8, 1942, p. 38.) Debatttinläggen präglas <strong>av</strong> att trycket<br />
på Sverige är midnre hårt än tidigare under kriget.<br />
7 – Grafström till Albrecht, om Warszawasvenskarna. Albrecht lovar besked snart.<br />
8 – Amerikanska och brittiska styrkor landstiger i Marocko (operation Torch). Vichystyrkor i<br />
Nordafrika ansluter sig till de Allierade.<br />
9 – Regeringen tar upp möjligheten till svensk truppinsats i Finland, PAH helt negativ (Bagge)<br />
9 – Grafström träffar gestapochefen Himmlers äldre bror, som är ministerialråd i<br />
kulturministeriet. Talar om Warszawasvenskarna och Himmler lovar ta upp saken med sin<br />
bror. Besked kan lämnas till Grafströms svärfar. Gestapochefen Himmler blir mycket upprörd,<br />
säger till von T. att Grafström ”dragit in honom i en obehaglig svensk spionerihistoria och att<br />
han inte kuned göra något i saken”.<br />
11 – Vichyfrankrike invaderas <strong>av</strong> tyskarna.<br />
16 – SF:s veckorevy: Kronprins Gustaf Adolf fyller 60 år, CG anländer till hyllandet i sällskap<br />
med PAH. Prins Carl kommer utan frun, prinsessan Ingeborg, som är i Danmark.<br />
17 – Utrikes- och försvarsledningarna diskuterar risken för att Sverige införlivas med<br />
”Festung Europa”, risken anses liten och ingen beredskapsökning rekommenderas. CG säger<br />
vid denna tid sig vara mindre orolig för tysk preventivaktion än tidigare, till Bagge. Om de
allierade landstiger i Norge så tänker han verka för att medge tyska materieltransporter men<br />
inte medge trupptransport. (Carlgren 367) Jfr midsommmarbeslutet, den tyska<br />
förhandlingspositionen har försämrats. Och CG är medveten om det.<br />
19 – Zjukov inleder offensiv <strong>från</strong> Don och Volga. Stalingrad inringas. ”En våldsam<br />
motoffensiv”, enligt Grafström, som tar det som tecken på att kriget nu har vänt. Några<br />
dagar senare är tyska 6:e armén och några rumänska enheter inringade, sammanlagt en<br />
kvarts miljon man.<br />
19 – Samtliga norska judar har beordrats att anmäla sig till myndigheterna, enl svensk press.<br />
Dagen efter kommer en rapport <strong>från</strong> Westring personligen till CG.<br />
20 – ÖB ger ordern att varje meddelande om att det svenska motståndet upphört ska<br />
betraktas som falskt. Tecken på svenskt militärt självförtroende, det ”danska alternativet” är<br />
inte längre aktuellt. När PAH offentliggör ordern senare är reaktionen positiv, inte minst <strong>från</strong><br />
de inkallade. (PAOK 303)<br />
20 – Boheman telegraferar <strong>från</strong> USA. Situationen i USA är förvirrrad och invecklad, med<br />
många institutioner som har olika uppfattningar. Presidenten själv har lämnat instruktioner.<br />
För ökade oljekvoter krävs, förutom de medgivanden Boheman redan lämnat, dels framför allt<br />
en försäkran om att Dicto och Lionel ska få löpa ut. Boheman tillbak<strong>av</strong>isar kr<strong>av</strong>et som<br />
omöjligt att tillmötesgå. Boheman begär instruktioner, enligt hans mening bör man försöka nå<br />
en uppgörelse även om den blir oförmånlig. De politiska fördelarna uppväger de ekonomiska<br />
nackdelarna. Boheman instrueras att erbjuda frakttonnage åt USA och att uttala<br />
förhoppningar om begränsningar i den tyska permittenttrafiken och godstrafiken. Men han<br />
ska <strong>av</strong>visa alla kr<strong>av</strong> om Dicto och Lionel!<br />
21 – Tyska förfrågningar om att få öka permittenttrafiken (några dagar senare även<br />
godstrafiken) till Narvik. Begäran <strong>av</strong>visas <strong>av</strong> regeringen. Under november december lämnas<br />
dock undantag gällande bla artilleritransporter.<br />
22 – ST rapporterar att en våg <strong>av</strong> självmord har startat bland norska judar, i fruktan för vad<br />
som ska hända. Ännu fler går under jorden.<br />
22 – Richert skriver till Kumlin att judar med svenskt medborgarskap som befinner sig i<br />
Västeuropa snart kommer att deporteras. Möjligheterna att få hem dem till Sverige bör<br />
undersökas. Rekommenderar att ingen kontakt tas med tyskarna, eftersom dessa ändå snart<br />
kommer att kontakta svenska UD i ärendet. Se vidare 22 jan 1943.<br />
23 – Winant rekommenderar en leverans olja till Sverige. ”We are moved, in makin this<br />
proposal, by a certain amount of concern for the personal position of Boheman in Sweden.”<br />
Markering <strong>av</strong> Bohemans uppåtstigande i status.<br />
23 – Enligt svenska legationen i Rom så är stämningen i Italien dyster<br />
26 – Det tyska transportfartyget Donau lämnar Oslo, med 532 judiska män, kvinnor och barn<br />
ombord. Går till Stettin, judarna forslas sedan till Auswitch. Kvinnorna och barnen gasas<br />
omedelbart ihjäl medan männen sätts i arbete som sl<strong>av</strong>ar. Bara 21 <strong>av</strong> de ursprungliga 532<br />
överlever kriget.<br />
27 – (Fredag) Nyheten om deporteringen <strong>från</strong> Oslo publiceras i SvD, ST och DN. Kritiken i DN<br />
är skoningslös. Förstasidesrubriken lyder: ”1.000 norska judar till Polen.” ”Aktionen mot<br />
judarna i Norge nådde på torsdagen sin kulmen. En tysk 9.000-tonnare <strong>av</strong>gick nämligen på<br />
eftermiddagen <strong>från</strong> Oslo med bortemot 1.000 manliga och kvinnliga judar i alla åldrar, vilka nu<br />
föras till Tyskland för vidare transport till Polen.” Ledaren lhar rubriken ”Ett ohyggligt<br />
budskap <strong>från</strong> Norge” och lyder vidare ”Ett tusental judar, däribland många åldringar, kvinnor<br />
och barn, vilkas försörjare redan tidigare utplundrats och arresterats, har utan vidare samlats<br />
ihop och skeppats till Tyskland för vidare befordran till Polen. Vad som där väntar dem kan<br />
med ledning <strong>av</strong> tidigare beskrivningar rörande tillståndet i ghettona anas i sina huvuddrag,<br />
även om det inte låter sig i detalj förutsägas.” Hård at<strong>tack</strong> mot Quisling, vars ”egegn<br />
statspolis” utfört razziorna. Att de tyska övergreppen sker så nära Sverige gör det omöjligt<br />
att hålla pressen i styr. ”När vi nu för första gången ser det ske på nära håll överväldigas vi
ändå just <strong>av</strong> självtillräckligheten och förhävelsen, det kompletta föraktet för<br />
människovärdet.” (DN ledare) Vad innebär det för CG? Rapporteringen fortsätter i dec.<br />
27 – Engzell skickar namnlista till Norge, undersöker vad som hänt släktingar till svenska judar<br />
27 – Fransmännen sänker sin flotta i Toulon, för att förhindra att fartygen faller i tyskarnas<br />
händer. Tyskland besätter staden. Den franska beskickningen i Stockholm har för <strong>av</strong>sikt att<br />
meddela svenska regeringen att den inte längre kan representera Vichyregeringen, enligt<br />
legationsrådet Gauquié. Ett diplomatiskt dilemma för svenska regeringen.<br />
30 – CG djupt oroad över deportationerna i Norge och den <strong>av</strong>sky händelsen orsakat i Sverige.<br />
CG anser att UD måste försöka göra något för de norska judarna med anknytning till Sverige,<br />
enl Engzell. Om judarna kommer fram till Polen ”finns inget mer att göra”. En démarche ska<br />
göras <strong>av</strong> legationen i Berlin.<br />
30 sent på kvällen – Telegram till svenska legationen i Berlin. Undersökning beordras om<br />
svenskfödda judar eller judar med nära släkt i Sverige, som deporterats fr Norge. Legationen<br />
ska arbeta för att judarna ska få komma till Sverige. Inte invänta resultat <strong>av</strong><br />
undersökningarna som samtidigt sker i Norge.<br />
Dec 1942<br />
• De resterande två kvarstadsbåtarna. Först säger CG till tyskarna att båtarna inte ska<br />
få löpa ut ur Göteborgs hamn. Han tvingas ändra sig. ”Här sviktade <strong>Günther</strong>s handlag<br />
på ett sätt som för en tid försvagade hans ställning i regeringen” (Wahlbäck).<br />
Tyskarna ställer in lejdtrafiken (tillåtelsen för svenska fartyg att passera fritt) som<br />
reaktion. CG:s ställning starkt försvagad (HK 94). Stark svensk opinion vill bli <strong>av</strong> med<br />
eftergifterna gentemot Tyskland.<br />
• Göran von Otter i Stockholm, rapporterar om Gersteins berättelse <strong>från</strong> 22 aug. Hans<br />
berättelse tas emot med en distans som ”gjorde mig både besviken och förvånad”<br />
• PAH offentliggör ordern om att ”varje meddelande om att motståndet skall nedläggas<br />
är falskt”, viktigt för motståndsviljan, jfr Danmark 1940.<br />
1 – Boheman rapporterar <strong>från</strong> USA. Oljeskeppningarna ska komma igång, frågan om Dicto och<br />
Lionel har bordlagts, lejdtrafiken på Sydamerika får fortsätta och att en västmaktsdelegation<br />
ska till Stockholm. Boheman vill att inga ytterliggare krediter ska lämnas Tyskland innan han<br />
hunnit hem för att förklara situationen. Framgång, Sverige hade varit berett på resultatlösa<br />
förhandlingar.<br />
1 – von Post besöker ambassadör Erich Albrecht vid AA. von Post har krävt en omedelbar<br />
undersökning angående svenska judar <strong>från</strong> Norge. Sådana ska skickas till Sverige. von Post<br />
understryker ärendets stora vikt för de tysk-svenska förbindelserna. von Post tillägger att om<br />
någon svensk fanns med på transporten så kan ingen kraft i världen stoppa reaktionen i<br />
svensk press. Tyskland kommer att utsättas för skarp kritik.<br />
2 – Rapport till UD <strong>från</strong> Oslo <strong>av</strong> Öhrvall. Åtgärderna mot tyskarna sägs ha gått in i sin mest<br />
brutala fas. Den sjukliga judiska änkan Feinsilber, som <strong>tack</strong> <strong>vare</strong> sjukdom klarat sig <strong>från</strong><br />
deportation, har försetts med svenskt pass. Änkan Koritzinsky har lämnat ansökan om svensk<br />
medborgarskap, vilket generalkonsulatet meddelat norska polisen. I vissa fall uppvisar polisen<br />
förståelse för konsulatets arbete för att rädda judarna. Familjen Gittelsen har samtliga<br />
deporterats. Trots att legationen i Berlin instrueras att försöka rädda dem så där de alla i<br />
Auschwitz. Så här kommer det svenska arbetet att fortskrida. Nere på personnivå försöker<br />
UD rädda de som räddas kan. Samma dag skriver Engzell till Oslo för att de ska försöka rädda<br />
en fru Karin Sibbern, vars kusin vädjat om hjälp på UD i Stockholm. Fru Sibbern ska få svenskt<br />
medborgarskap. Det går så långt att någon ber om hjälp för att rädda en herr Steinar Rasch,<br />
som dock visar sig inte vara judisk och är alltså inte omhändertagen <strong>av</strong> tyskarna.<br />
3 – Öhrvall träffar Wagner om en fru Leimann, som är fängslad. Söker hävda att judiska<br />
frågor i Norge är en strikt norsk affär. Skriver PM till UD. Någon dag senare <strong>av</strong>visas denna<br />
argumentation <strong>av</strong> Ribbentrop personligen. Visar hur svenskarna arbetar. Personnivå och<br />
försöker hitta nya argument gentemot tyskarna då man misslyckas.
3 – Arvid Richert uppmanas göra klart för tyskarna att Sverige är ”berett mottaga i Norge<br />
kvarvarande judar för den eventualiteten att även dessa skulle bortsändas <strong>från</strong> Norge”. Alltså<br />
även judar utan svensk anknytning! Markerar slutet på UD:s antisemitism. Tidigare fick inte<br />
judar tillträde till Sverige, bara för att de var judar. Nu får judar komma in bara för att de är<br />
judar. En världshistorisk händelse. För första gången sedan nazityskland börjar förfölja judar<br />
1933 meddelar en suverän stat den tyska ledningen att de är villiga att ta emot vilken jude<br />
som helst <strong>från</strong> ett ockuperat land. Inte bara CG utan även PAH står bakom ordern. Från denna<br />
stund så kommer det svenska engagemanget för judarna att expandera och djupna (Levine)<br />
(FITA 138) Sverige förstår dock efterhand att största chansen att lyckas finns om svensk<br />
anknytning kan hävdas. Den juridiska gränsen för ”svensk anknytning” lämnar dock snabbt<br />
lagbokens definitioner. För UD räcker det om någon i Sverige (jude eller ej) begär svensk<br />
hjälp.<br />
3 – UD försöker förmå franska beskickningen att, tills vidare, inte bryta med Vichyregimen<br />
(enl Grafström, som talat med Söderblom). Mallet ska vara ”full <strong>av</strong> spänning för att se, hur<br />
svenska regeringen klarar biffen”.<br />
4 – Häggglöf håller föredragning för regeringen om Bohemans resa till UK och USA. Bagge<br />
bitter. ”Hägglöfs föredraging g<strong>av</strong> vid handen att engelsmän och amerikanare behandlat oss i<br />
hög grad hänsynslöst, mycket hänsynslösare i själva verket än tyskarna.”<br />
4 – Svenska legationen i Berlin skriver till UD, von Post har åter varit på AA. Nu hälsat på von<br />
Grundherr. Denne tveksam om de svenska påstötningarna kommer att ha något resultat. von<br />
Post invänder att eftersom det rör sig om så få individer borde Tyskland tänka på de starka<br />
reaktionerna hos den svenska allmänheten. von Post upprepar den inofficiella deklarationen<br />
att Sverige är berett att ta emot samtliga judar <strong>från</strong> Norge. Grundherr replikerar att svenska<br />
ansträngningar snarare skadar än hjälper Norges judar.<br />
4 – Svenska legationen i Berlin rapporterar att tyskarna nu tom tvivlar på remislut, undrar om<br />
tyska krigsmaskinen verkligen är oövervinnerlig<br />
5 – CG fyller 56 år<br />
5 – Boheman lämnar New York, men blir strandsatt på Bermudas pga dåligt väder<br />
6 – Finlands självständighetsdag<br />
7 – von Post skriver till Engzell att han är pessimistisk angående möjligheterna att rädda<br />
judar. Tyskarna struntar i svenska påstötningar. De svenska diplomaterna är ofta<br />
pessimistiska angående sin ansträngningar, vilket dock inte hindrar dem. Däremot är de inte<br />
motsträviga mot svenska UD:s nya linje, trots att de visat stor förståelse – till och med<br />
beundran – för Tyskland tidigare. De gör påstötningar gentemot tyskarna, de <strong>av</strong>visas. Varpå<br />
svenskarna gör nya påstötningar. Tyskarna obstruerar och ljuger – men de lyssnar alltid. De<br />
svenska och tyska diplomaterna respekterar varandra och har relativt lätt att diskutera även<br />
känsliga ämnen under kollegiala former. Svenskarna använder nästan aldrig ett anklagande<br />
eller moraliserande språk, vilket hade varit kontraproduktivt. Argumenterar aldrig gentemot<br />
målen med nazisternas judepolitik, de vet att den svenska pressen sköter det åt dem.<br />
7 – CG:s starka personliga engagemang klargörs för tyskarna. von Post får brev, där det<br />
understryks att CG vill att arbetet ska utföras energiskt. Dessutom informeras legationen att<br />
300 judar nått säkerheten i Sverige.<br />
8 – CG talar i regeringen om allierad invasion <strong>av</strong> Norge och tyska kr<strong>av</strong> på Sverige. Tror inte<br />
Hitler kommer att begära genommarsch <strong>av</strong> trupp, däremot att en vägran att släppa igenom<br />
permittenter måste orsaka kraftig tysk reaktion. Föreslår, gemensamt med PAH, en<br />
förstärkning <strong>av</strong> beredskapen.<br />
8 – CG engagerar i den berömde judiske operadirektörem Issay Dobrowéns familj. Dennes<br />
”fullt ariska” fru och parets bägge barn befinner sig i Norge, Dobrowén fruktar för deras<br />
säkerhet. Westring uppmanas ta tag i saken. Engzell skriver att intresset för Dobrowén som<br />
artist är stort och ministern (CG) säger att han kanske till och med ska göra Dobrowén till<br />
svensk medborgare. Fyra dagar senare får CG understöd <strong>av</strong> kronprinsen, som också vill hjälpa<br />
Dobrowén.
8 – En präst i Fristad – dr Erik Petzäll – har skrivit direkt till CG, vädjar om hjälp för judar i<br />
Norge. Får s<strong>vare</strong>t att UD gjort klart för Tyskland att Sverige är berett att ta emot samtliga<br />
norska judar. Uppmanas att betrakta uppgiften är strikt konfidentiell. UD säger inget utåt om<br />
aktiviteterna. Om åtgärderna blev offentliga skulle det minska chansen för framtida<br />
framgångar samt skada relationerna till Tyskland. Några dagar senare uppmanar en ledare i<br />
DN Sverige att offentliggöra vad man gjort för att hjälpa judarna.<br />
9 – Enligt ett meddelande <strong>från</strong> Marocko, som publiceras i Aftonbladet, har franska<br />
beskickningen i Stockholm brutit med Vichy. de Vaux Saint Cyr till CG. Denne har berättat att<br />
beskickningen sedan någon tid tillbaka saknar kontakt med regeringen i Vichy, samt att<br />
beskickningen ”under rådande oklara förhållanden” ställer sig <strong>av</strong>vaktande till utvecklingen. UD<br />
ska svara ev pressförfrågningar enligt dessa besked. Enligt TT så har franska beskickningen<br />
anmält sin <strong>av</strong>sikt att lämna kommuniké, samtidigt som legationsrådet Gauquié frågar<br />
Grafström om UD tänkt göra något, stor förvirring på franska beskickningen exakt vad som<br />
bör sägas. Det känsliga är att erkänna att ingen kontakt sker med Vichy. Grafström föreslår<br />
ny formulering för CG, ”Utrikesdepartementet upplyser på förfrågan, att ingen förändring<br />
inträtt i den franska beskickningens ställning till den svenska regeringen. Franske ministern,<br />
som idag besökte utrikesministern, förklarade att den franska beskickningen under nu<br />
rådande oklara förhållanden ställer sig <strong>av</strong>vaktande till utvecklingen.” CG godkänner<br />
formuleringen. Grafström anser att meddelandet ser ut som ”vilja men inte kunna”, en<br />
beskrivning som ”ganska bra täcker situationen”. Dagen efter snappar Sverige upp ett<br />
telegram <strong>från</strong> den franske militärattachén i Stockholm till Vichy, där han försäkrar sin lojalitet.<br />
10 – Wied hos CG, klagar på svensk export till UK. Hotar dra in Göteborgstrafiken. CG till<br />
motat<strong>tack</strong>, ”det kunde inte förväntas att ett neutralt land skulle intaga en så ensidig hållning<br />
som tyskarna nu synes fordra”.<br />
10 – von Post talar en timme med Grundherr. Officiellt gäller samtalet räddningen <strong>av</strong> en äldre<br />
judisk kvinna, fru Leimann. Men von Post understryker för Grundherr den potentiella skada för<br />
förhållandet Sverige-Tyskland som hotar om Tyskland <strong>av</strong>visar alla svenska önskemål.<br />
Grundherr svarar att de svenska räddningsaktionerna är en ”typisk judisk manipulation”. Han<br />
fortsätter med de återkommande tyska klagomålen på den svenska pressen. Varpå von Post<br />
svarar att det inte bara är pressen som hyser en ökande fientlighet mot Tyskland, utan<br />
nästan alla svenskar! Brytpunkt för hanterandet <strong>av</strong> tyska klagomål på svenska pressen? Vilket<br />
stöd hos CG har von Post för sitt svar?<br />
14 – CG låter meddela att han tänker ta upp räddningsaktionerna <strong>av</strong> judar med Karl Schnurre,<br />
enligt Engzell i brev till Richert. Schnurre ska informeras om den svenska opinionens enighet i<br />
frågan.<br />
14 – Westring skriver till CG, han har lyckats få en jude fri.<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Två brittiska delegater <strong>från</strong> ministeriet för ekonomisk krigföring till<br />
Stockholm. Driver hård linje <strong>från</strong> början: Dicto och Lionel ska ut. Får nej.<br />
15-17 – Schnurre i Stockholm, besöker CG. Sverige har under hösten beslutat att<br />
varningseld mot tyska flygplan, som kränker svenskt luftrum, ska följas <strong>av</strong> verkanseld. Även<br />
över Öresund. Schnurre vill ha en återgång till tidigare regler, men CG säger nej. ”Schnurre<br />
konstaterade, att stämningen mot Tyskland här betydligt försämrats och Excellensen<br />
(<strong>Günther</strong>, förf anm) ville ej förneka, att häri låge en del sanning. En sådan ändring i opinionen<br />
vore liksom förr i förstahand att tillskriva händelserna i Norge; nu senast åtgärderna mot<br />
judarna, vilka häftigt upprört sinnena i Sverige.”<br />
16 – Westring har överlämnat ny lista på judar som Sverige vill rädda. Han bryr sig inte om<br />
att ange dessas anknytning till Sverige, eftersom den i flera fall är alltför uppenbart<br />
konstruerad. Diplomaterna vet att de bluffar!<br />
17 – Anthony Eden fördömer de tyska övergreppen mot judarna. Talar om Hitlers <strong>av</strong>sikt att<br />
”exterminate the Jewish people in Europe” (”utrota det judiska folket i Europa”). Talet<br />
återges i svensk press, ST skriver att hundratusentals judar massakrerats. Dock gör <strong>vare</strong> sig<br />
Storbritanniens eller USA:s UD några insatser som liknar svenskarnas. UK och USA vill inte
veta <strong>av</strong> några aktiviteter för att rädda judar och Edens deklaration är noga skriven för att<br />
inte ge några löften om handling. Motsatsen mot den svenska linjen – att handla i tysthet.<br />
18 – CG informerar PAH, Westman, Möller och Bergquist om de svenska aktionerna för<br />
judarna. Överens om att Sverige inte ska göra en officiell démarche i frågan. Skadar mer än<br />
hjälper. CG konfererar med Engzell, som instruerar Richert.<br />
21 – De brittiska delegaterna och Mallet hos CG. UK kräver att Dicto och Lionel ska få <strong>av</strong>gå.<br />
Annars ska all svensk import västeri<strong>från</strong> stoppas. Får de löpa ut utlovas tillmötesgående<br />
angående de svenska importkvoterna. CG <strong>av</strong>visande till västkr<strong>av</strong>en. Vägrar se båtarna osm en<br />
rättsfråga. ”Till följd <strong>av</strong> den bekanta smugglingsaffären i våras betraktar regeringen saken<br />
som en politisk fråga och vill – for the time being – icke tillåta fartygen utlöpa.” CG har<br />
informerat tyskarna om att så inte ska ske, men anser sig inte ha gett något löfte, endast ett<br />
meddelande. CG laddar frågan med prestige (svensk prestige, misstag?) Vid regeringslunchen<br />
får CG sin nejlinje godkänd, dock utan större entusiasm. PAH och Bagge tycker det är svårt<br />
att nu ändra ståndpunkt (åter prestige!) ”I övrigt föreföll regeringen med något grumsande<br />
<strong>från</strong> Wigforss inte ha någonting <strong>av</strong>sevärt emot att vi skulle vidhålla vår ställning.”<br />
Landshövdingen i Göteborg, Malte Jacobsson (kompis med Wigge, Möller – och PAH), i<br />
Stockholm. Upprörd över att marinen fått order om att med vapenmakt hindre båtarna <strong>från</strong><br />
att löpa ut. ”Möller indignerad, Wigforss hetsig och Per Albin störd.” (Hägglöf 133) CG<br />
utfrågas vid lunchen, förnekar ej orderna till flottan på västkusten. ”Stämningen blev<br />
irriterad, <strong>Günther</strong> alltmera vag ii sina upplysningar, och slutligen beslöts att man skulle gå till<br />
allmän beredning på måndag efter jul (28 dec).”<br />
22 – USA ansluter sig till de brittiska kr<strong>av</strong>en <strong>från</strong> dagen innan. De amerikanska åtgärder<br />
Boheman lyckats utverka är beroende <strong>av</strong> utgången.<br />
22 – Regeringen beslutar om beredskapsförstärkning, mindre än CG önskar.<br />
21 – Tre dagars varmvatten i hyreshus, ”stora julbadet”<br />
23 – von Post har fått reda på att Hitler personligen beordrade deportationen <strong>av</strong> Norges<br />
judar<br />
Strax före jul – Handelsöverenskommelse Sverige-Tyskland. Tyskland lovar upprätthålla<br />
leveranserna <strong>av</strong> framför allt kol och koks. ”En med hänsyn till produktions- och<br />
transportsvårigheter i ett alltmer krigsslitet land remarkabel prestation” (Carlgren) Trots att<br />
Sverige inte gett efter på det tyska kr<strong>av</strong>et på krediter. Hägglöf har gått hårdare fram än vad<br />
CG tänkt, men bedömningen att Tyskland är beroende <strong>av</strong> Sverige visar sig riktig.<br />
27 – Boheman kommer till Sthlm, ger CG föredragning. Tycker att Dicto och Lionel ska<br />
släppas.<br />
28 – Regeringen talar åter om båtarna. Förvåning att CG inte tagit med Boheman, får istället<br />
”en <strong>av</strong> <strong>Günther</strong>s vanliga föredragningar – litet dröjande, mycket vag med många ’man får se<br />
hur sakerna utvecklar sig’, ’jag tror att jag ska kunna tala med vederbörande’ och så vidare.”<br />
Säger att britterna troligen inte kommer att driva saken till sin spets och att det är viktigt<br />
med svensk fasthet. Den brittiska noten måste besvaras negativt. Redogör även för<br />
instruktionerna till flottan på västkusten. Vedettbåtar har order att skjuta sönder rodren på<br />
Dicto och Lionel, om de försöker bryta sig ut. I sista hand har kustartilleriet tillåtelse att<br />
övergå till beskjutning <strong>av</strong> själva fartygen. Uppslutningen bakom CG ännu mer tveksam.<br />
”Häftiga kommentarer” angående instruktionerna till marinen. Beslutas att CG och Sköld ska<br />
formulera nya instruktioner. CG föreslår att lasterna kan lämna Sverige med andra båtar.<br />
Regeringen kräver reserapport <strong>av</strong> Boheman.<br />
28 – Boheman får engelsk memorandum om utförligt utvecklar hur Sverige klart löper större<br />
risker genom att hålla kvar båtarna jämfört med att låta dem gå. (varför till Boheman???)<br />
Prytz håller senare med om detta, anser att båtarna är Sveriges sista tillfälle att rätta sina<br />
tidigare gynnanden <strong>av</strong> Tyskland.<br />
29 – Beredning, Boheman lämnar lång (1,5 timme) redogörelse för sina förhandlingar, inför en<br />
ivrigt lyssnande regering. ”Man måste komma ihåg att <strong>Günther</strong> svältfött regeringen på<br />
nyheter västeri<strong>från</strong>.” (Hägglöf 134) Kriget beräknas vara slut under 1944. Boheman har i
London försetts med lista över svenska synder: transiteringar och eskort <strong>av</strong> tyska fartyg.<br />
Boheman förklarar ”med det frodiga ehuru icke alltid så nyanserade framställningssätt som är<br />
Bohemans eget” att man förr eller senare måste släppa Dicto och Lionel. Eventuell lösning på<br />
problemet med kvarstadsbåtarna är att låta britterna skicka fartyg för att hämta varorna.<br />
Boheman säger även, ang Finland: ”Att Sverige fortsatt sin politik <strong>av</strong> förståelse och<br />
understöd gentemot Finland ännu efter sommaren 1941 ansågs ha varit en starkt bidragande<br />
faktor i utvecklingen <strong>av</strong> Finlands utrikespolitik.” Bagge anmärker att utrikesministern och<br />
kabinettssekreteraren inte driver samma politik. Wigge och Eriksson på Bohemans linje. Men<br />
CG:s linje står fast. CG säger efteråt till Eriksson: ”Tror du inte att Boheman skadat sig själv<br />
genom att så okritiskt återge de anglosaxiska synpunkterna? Det är möjligt att man måste<br />
rubba på beskedet till Tyskland om båtarna, men i så fall kanske detta bör ske genom en<br />
annan utrikesminister.” (Hägglöf 136)<br />
30 – Sverige vägrar medge undantag till ekvivalensprincipen, till skillnad <strong>från</strong> föregående år<br />
30 – Utrikesnämnd. CG <strong>av</strong>böjer förslag om att Boheman först ska lämna redogörelse för sin<br />
resa. Boheman ska istället tala i utrikesutskottet. Spekuleras i om CG inte vill att kungen ska<br />
få höra Boheman? CG får stöd för sin linje.<br />
31 – Boheman talar om sin resa i utrikesutskottet. CG inte närvarande (varför?). Undén<br />
svänger över till Bohemans linje, efter att dagen innan inte ha motsatt sig CG i<br />
utrikesnämnden. Undén talar även med Mallet denna dag. Undén vill sedan ha nytt möte i<br />
utrikesnämnden, vilket han skriver i brev till CG. CG ”i ett tillstånd <strong>av</strong> högsta upphetsning” <strong>av</strong><br />
Undéns brev. ”Undén är en riktig Pechlin (FOTNOT. <strong>Günther</strong> syftar på friherren Carl Fredrik<br />
Pechlin, som på 1700-talet spelade den ledande rollen vid sammansvärjningen mot Gustaf III.<br />
Pechlins bostad blev de sammansvurnas högkvarter inför mordet på kungen 1792.). Att i<br />
detta läge diskutera med brittiske ministern gränsar till högförräderi.” Frågan är om PAH ska<br />
överge CG, som ”tagit intryck <strong>av</strong> den oro som han sett <strong>av</strong>spegla sig i regeringens ansikten.”<br />
Möller ska ha sagt: ”Ett <strong>av</strong>brott i Göteborgstrafiken, en allvarlig spänning med västmakterna<br />
såsom en följd <strong>av</strong> regeringens vägran att låta två norska fartyg utlöpa, det är mera än vad<br />
Per Albin själv kan få den svenska opinionen att acceptera.” Forshel ska tala med tyska<br />
marinen, Richert med Walter. Richert talar med Boheman, föreslår CG att man ska försöka få<br />
Tyskland att utan motaktioner låta Dicto och Lionel gå. CG ger med sig. Sverige ska låta<br />
båtarna gå, o<strong>av</strong>sett vad tyskarna säger.<br />
31 – DN har gjort opinionsundersökning om vilken händelse som gjort djupast intryck på<br />
svenska folket under 1942. På första plats kommer deportationen <strong>av</strong> norska judar (25<br />
procent), på andra plats Stalingrad (tolv procent).<br />
Årsskiftet 1942-43<br />
• Rykten om finsk separatfred, då Tyskland kanske vill korta fronten. Ett sammanbrott<br />
på den finska fronten är en svensk mardröm, eftersom landet då tros inkorporeras i<br />
Sovjetunionen. Boheman tror att 900.000 finska flyktingar kommer att söka sig till<br />
Sverige. Finland problem för socialdemokratin, opinionen antifinsk och pronorsk<br />
samtidigt som regeringen är försiktigt understödjande mot Finland<br />
(materialtransporter och kreditgivning) och neutral mot Norge.<br />
• Högsta domstolen <strong>av</strong>slår begäran om kvarstad på de två norska fartygen i Göteborgs<br />
hamn. CG har personligen lovat tyska sändebudet (Wied?) att fartygen inte ska få<br />
lämna Sverige. CG vill att det brittisk-amerikanska yrkandet på att fartygen ska få<br />
löpa ut ska <strong>av</strong>slås. Kritisk stämning mot CG i regeringen, som tvingas återta sitt löfte.<br />
Fartygen stannar dock ändå i Göteborg till krigsslutet. Hårt slag mot CG:s auktoritet i<br />
regeringen.<br />
• Ransoneringssystemet kulminerar, en familj på fyra personer har 90 kuponger att<br />
hantera. Timslånga köer i affärerna. Störst problem och irritation i storstäderna, på<br />
landsbygden fanns omfattande svart marknad.
1943-44<br />
• CG och framför allt Boheman hjälper Finland ut ur kriget (samtal med Kollontaj och<br />
Finlands sändebud Georg Gripenberg)<br />
1943<br />
• Sveriges utrikespolitik blir nästan helt och hållet handelspolitik. Sverige blir tuffare<br />
gentemot Tyskland vad gäller handeln, för att blidka de allierade. Fungerar inte.<br />
Samtidigt når svenska järnmalmsexporten till Tyskland sin höjdpunkt, över 10 miljoner<br />
ton. Svenska malmen har mycket högre kvalitet än den franska, dvs det krävs mindre<br />
koks för tillverkning <strong>av</strong> stål. Sverige har ett importöverskott <strong>från</strong> Tyskland, det vill<br />
säga att Sverige köper mer <strong>av</strong> Tyskland än tvärtom. Stiger tiden 1942-44. Sverige<br />
dessutom privilegierat, betalar mindre för varorna än Schweiz. De allierade varnar<br />
Sverige för att guldet som Tyskland i viss mån betalar med är stulet <strong>från</strong> de<br />
ockuperade områdena. Många år senare – på 1990-talet – orsakar guldet, som<br />
benämns ”naziguldet”, skandal. Bland annat mottog Schweiz och Italien guld <strong>från</strong><br />
personer som dödats i Förintelsen. Bevis saknas däremot för att Sverige tog emot<br />
sådant guld. Efter de allierades varningar slutar Sverige att acceptera guld som<br />
betalningsmedel <strong>från</strong> Tyskland under 1944.<br />
• CG efterlyser snar västmaktlandstigning i Västeuropa för att balansera den sovjetiska<br />
framryckningen (HK 102)<br />
• De svensk-sovjetiska relationerna försämras alltmer under 1943. Bland annat affären<br />
med den för spioneri dömde sovjetmedborgaren Vasilij Sidorenko bidrog till detta.<br />
Kulmen nåddes i slutet <strong>av</strong> året då den svenske ministern i Moskva uppmanades att<br />
utan dröjsmål lämna landet. Som ett led i att förbättra relationerna till den blivande<br />
segrarmakten Sovjetunionen, engagerades Sverige alltmer i fredssonderingarna mellan<br />
Finland och Sovjetunionen. För att röja ett orosmoment i relationerna ur vägen<br />
beslutade regeringen redan i slutet <strong>av</strong> 1943 att släppa Sidorenko.<br />
• Pressnämndens ledamöter klagar allt oftare över obehaget att sitta emellan pressen<br />
och statsmakten<br />
• Tyska militärledningen i Norge arbetar med planer på blixtaktion mot Sverige,<br />
operation ”Polarfuchs” (Polarräven). 17-19 divisioner ska at<strong>tack</strong>era över Öresund.<br />
Generalstaben i Berlin bedömer resurserna som otillräckliga. Planerna framstår idag<br />
snarare som helt bisarra, var ska Tyskland få dessa divisioner i<strong>från</strong>? En tysk aktion<br />
dessutom enbart tänkt om Sverige faller in i Norge vid allierad invasion, dvs överge<br />
neutraliteten. Under hela kriget, <strong>från</strong> 1939 till 1945, har Tyskland utarbetade planer<br />
för anfall mot Sverige. En del <strong>av</strong> en rutinplanering. Mot slutet <strong>av</strong> kriget inbegriper<br />
planerna bombningar med raketvapnen V1 och V2, som alternativ till det utslagna<br />
flygvapnet. De tyska krigsplanerna bygger på antagandet att 70 procent <strong>av</strong> Sveriges<br />
officerare är protyska, dvs potentiella landsförrädare. Detta antagande är inte korrekt,<br />
vilket är mindre viktigt. Det viktiga är att Berlin har denna tro.<br />
• Aftonbladets ägare Torsten Kreuger vänder 180 grader, hela redaktionsledningen<br />
byts ut och tidningen upphör att vara tyskvänlig<br />
• 1943-1944 genomför Tyskland sju större offensiver mot Titos partisaner i<br />
Jugosl<strong>av</strong>ien, utan framgång<br />
• Vilhelm Moberg at<strong>tack</strong>erar PAH i broschyren ”Sanningen kryper fram”. Annars utsätts<br />
mest CG för kritik, även Westman och Vougt.<br />
• Resterna <strong>av</strong> SS-förbandet Frikorps Danmark, som lidit svåra förluster på östfronten,<br />
uppgår i det övervägande tyska SS Panzergrenadierregiment Dänemark. Resterna <strong>av</strong><br />
Regiment Nordland ansluts till SS Panzergrenadierregiment Norge.<br />
Början <strong>av</strong> 1943<br />
• CG och PAH åter eniga om utrikespolitiken
• För CG kommer frågan om de nordiska ländernas ställning efter kriget allt mer i<br />
förgrunden. För Finlands del <strong>av</strong>görande att Sovjet fortfarande offensivt.<br />
• USA ökar trycket på Sverige att överge ”the very substantial aid you are giving<br />
Germany every day”. (FITA 69) Skapar oro för handeln efter kriget bland svenskarna.<br />
• Många svenskar börjar förstå att Tyskland inte längre hotar Sverige militärt<br />
• PAH ohotad, 83 procent <strong>av</strong> svenskarna kan inte se någon möjlig efterträdare enl<br />
Gallup<br />
• Förintelsen når sin höjdpunkt. Minimalt motstånd <strong>från</strong> de tusentals europeiska<br />
maktha<strong>vare</strong> i tyskkontrollerade länder, som tvärtemot ofta ser den tyska politiken<br />
som en möjlighet att bli <strong>av</strong> med en ”oönskad folkgrupp” (Levine, FITA 156) Men i<br />
Sverige ökar utdelandet <strong>av</strong> svenska medborgarskap, som skyddsåtgärd för judar.<br />
Jan 1943<br />
• Boheman inser att Sverige måste vidta åtgärder som retar upp tyskarna, för att<br />
undvika missnöjesåtgärder <strong>från</strong> de allierade efter kriget. Boheman är relativt ensam<br />
om att inse detta. (FITA 70) En uppenbar sådan åtgärd är humanitär hjälp åt judarna.<br />
• Tyskland <strong>av</strong>bryter lejdtrafiken<br />
Tidigt i månaden – Då och då återkommer felaktiga rykten i västallierad press om<br />
fredstre<strong>vare</strong> gentemot Finland, via svenska regeringen. ”Jag tror inte ens <strong>Günther</strong> kan medla,<br />
därtill engagerade han sig för djupt i Finlands ’revanschtanke’, då han besökte Witting på<br />
våren 1941 och <strong>av</strong> allt att döma blev dragen vid näsan <strong>av</strong> denne olycksalige utrikesminister.<br />
Finnarna gör heller ingenting för att vård den lilla good will, som de tilläventyrs via USA<br />
alltfort kan äga i det anglosaxiska lägret. Tvärtom, med Witting i spetsen spelas alltjämt de<br />
tyska lankorna…”<br />
2 – Söderblom engagerar sig för judarna, inser att Sverige måste göra åtminstone något.<br />
Nederländernas chargé d’affaires stöter på honom ang tre holländska judar, som gripits i<br />
Lillehammer. Hallenborg skriver till Westring att Söderblom vill se om inget kan göras för de<br />
tre.<br />
2 – Westring skickar rapport om sina aktiviteter till prins Carl, ordförande i Svenska röda<br />
korsets överstyrelse<br />
4 – Warszawasvenskarna. Ytterliggare ett stort antal polacker har gripits, ska konfronteras<br />
med svenskarna.<br />
5 – CG ber Mallet om uppskov om s<strong>vare</strong>t på begäran <strong>från</strong> 21 dec. CG har, enligt Hägglöf, fått<br />
uppfattningen att britterna ”snarast vore angelägna <strong>av</strong> att komma i<strong>från</strong> hela historien, ’att<br />
skjuta på saken’ för att använda ett <strong>av</strong> min chefs (Christian <strong>Günther</strong>, förf anm)<br />
älsklingsuttryck. Denna sangviniska uppfattningen delades <strong>av</strong> Söderblom, som efter ett längre<br />
groggsamtal med Sportborg definierade situationen med samma ord som han använt för att<br />
beskriva de flesta tidigare situationer under detta krig: ’Det är min bestämda uppfattningen<br />
att saken kommer att ordna sig.’” (Hägglöf 133)<br />
5 – Westring skriver till CG att en jude har fått lämna Norge för Sverige. Däremot väntar cirka<br />
150 judar på deportation på det norska fängelset Bredtveit. Westring skickar senare en lista<br />
på 62 judar som hålls fångna i ett läger nära Berg.<br />
7 – CG talar med Wied. Vill att ”båtarna finge utlöpa utan (att) större affär gjordes där<strong>av</strong><br />
<strong>vare</strong> sig å tysk eller svensk sida”. Wied varnar för misstämning i Berlin men ”reagerade<br />
relativt svagt”. CG begär att frågan tas upp i Berlin. Richert börjar lobba i Berlin.<br />
8 – CG fattar troligen beslut om att båtarna ska få gå, även utan tyskt godkännande. USAbeskickningen<br />
lämnar PM om att båtarna är ett test <strong>av</strong> Sveriges vilja att hävda sina<br />
rättigheter mot Tyskland, en ”courageous determination” kommer att gynnsamt påverka<br />
USA:s handelspolitik gentemot Sverige. Boheman delar Mallet sin personliga åsikt att<br />
utsikterna att få loss båtarna är goda. CG anser sig inte behöva samförstånd i Berlin, nöjer sig<br />
med uteblivna offensiva aktioner. Boheman berättar under vänskapliga former för Hägglöf om<br />
sina samtal med Churchill. ”När han skildrar sitt besök hos Churchill utvecklar han hela sin
enastående imitationsförmåga. Det är ett fullständigt glansnummer. I Boheman har svensk<br />
scen förlorat en genialisk skådespelare... Jag drömmer att en gång få höra honom skildra den<br />
kommande fredskonferensen. Det borde upptagas på grammofon.” Boheman påstår att<br />
Churchill lovat Sverige Bremen och Verden, om landet ansluter sig till de allierade. Marcus<br />
Wallenberg tycker att ”man finge lov att lugna Boheman”, som är alldeles för tagen <strong>av</strong> sina<br />
intryck <strong>från</strong> UK och USA. ”He must come down to earth again” (Hägglöf 141)<br />
8 – Slut på tyska tjatet om svensk press!!! AA:s presschef deklarerar för svenske<br />
pressattachén att Tyskland bara <strong>av</strong> svensk press kräver ”en neutral, opartisk och objektiv<br />
hållning… icke någon speciell förståelse för tyska synpunkter eller krigsmål utan blott<br />
neutralitet”.<br />
11 – Boheman rädd för tysk reaktion, ang kvarstadsbåtarna, till Grafström. Hägglöf förstår<br />
inte varför Richert förhandlar i Berlin, om båtarna ändå ska få <strong>av</strong>gå.<br />
11 – Richert hos Ribbentrops närmaste man, Ernst von Weizsäcker, om båtarna. Wied har<br />
rapporterat meddelande <strong>från</strong> CG, svenska regeringen ska informera UK och USA att båtarna<br />
får gå 15 jan. ”Wied såg bekymrad ut, men tog det ganska lugnt.” (CG, enl Hägglöf)<br />
Beskedet kommer alltså mitt under pågående överläggningar med Richert, ”i en för tysk<br />
prestige rätt utmanande form”. (Carlgren 382) Höjda ögonbryn på UD. ”Han (CG, förf anm)<br />
frågade vad jag tyckte. Jag svarade att jag inte riktigt kunde följa med i förhandlingstaktiken.<br />
Richert befann sig ju i full förhandling i Berlin. Vilket intryck skulle det göra, när man nu<br />
plötsligt i Stockholm sade i<strong>från</strong> att fartygen i alla händelser komme att <strong>av</strong>gå. <strong>Günther</strong> sade<br />
att meningen icke varit att Richert skulle engagera sig i någon förhandling.” Hägglöf anser att<br />
risken för att Adolf Hitler personligen reagerar nu är stor, vilket irriterar CG. ”<strong>Günther</strong> blev<br />
nog ganska missnöjd med mina svar, Ha sade sedan till Boheman: ’Hägglöf <strong>från</strong>känner<br />
Weizsäcker möjlighet att bedöma den tyska ledningens intentioner, men han tilltror sig själv<br />
denna möjlighet.’” CG:s meddelande till USA/UK förutsätter bla årlig oljekvot på 120.000 ton.<br />
12-23 – Casablancamötet, de allierade enas om att kräva villkorslös kapitulation (Stalin inte<br />
närvarande). Enas även om att få in Fria Frankrike i krigsansträngningarna, under Charles de<br />
Gaulles ledarskap.<br />
12 – Tyska legationen, Thorner, klagar på pjäsen engelsk rapsodi, som spelas på Nya Teatern.<br />
Spelar God S<strong>av</strong>e the King, publiken lyssnar stående. Grafström <strong>av</strong>visar klagomålet.<br />
13 – Weizsäcker lämnar dämpat svar på CG:s besked. De allierades aktion är ett typiskt<br />
exempel på amerikansk utpressning. Om man på svensk sida böjer sig väljer man en väg, vars<br />
slut inte kan överblickas. Rapporteringen om händelserna når Hitlers högkvarter, där även<br />
Ribbentrop befinner sig.<br />
13 – Vichy har <strong>av</strong>satt de Vaux Caint-Cyr, efter att ha begärt lojalitetsförklaring. Inget svar<br />
sändes, varför ministern får ett mycket artigt telegram <strong>från</strong> Vichy, med uppmaning att<br />
komma till Vichy för konsultation. Ministern har inte svarat heller på detta telegram. Ännu ett<br />
telegram hade då anlänt, med förfrågan om när ministern var att vänta. Inget svar. En kurir<br />
hade då kommit, med meddelandet att ministern var <strong>av</strong>satt och att legationsrådet Gauquié<br />
var ny minister. Denne träffar Grafström, som frågar vad den nye ministern tänker göra,<br />
eftersom han också inte anser sig kunna samarbeta med Vichy. ”Jag kommer att vänta. Man<br />
har ju inte begärt någon lojalitetsförklaring <strong>från</strong> mig. Kommer en sådan begäran, så får jag<br />
naturligtvis på ett artigt sätt – ty jag känner ju L<strong>av</strong>al mycket bra – förklara, att jag är ur<br />
stånd att medarbeta i en politik, som jag inte tror på.”<br />
14 – Västmakterna svarar CG om båtarna, inga bestämda utfästelser med tillmötesgående<br />
karaktär.<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Ansökningarna om hjälp åt judar till UD antar standardformuleringar. En<br />
grundläggande form har nåtts för hur man begär hjälp och ett positivt mottagande<br />
förutsätts. Advokatkontor sköter kontakten. Inte alla förfrågningar om hjälp bifalls, men de<br />
flesta. ”Enbart handlingen att inte vägra hjälp måste ha varit en enorm psykologisk hjälp åt<br />
människor som fruktar för släktingars säkerhet, då dessa hotas <strong>av</strong> deportation.” (Levine FITA<br />
171)
15 – Grafström får info om judarna i Polen, <strong>av</strong> polska diplomater i Sthlm. ”Judar samlas ihop<br />
och stuvas i grupper om hundra personer in i järnvägsvagnar för att transporteras österut.<br />
’Av hygieniska skäl’ beströs vagngolven med osläckt kalk, <strong>vare</strong>fter dörrarna plomberas. Under<br />
resan blir den osläckta kalken <strong>av</strong> naturliga skäl släckt, och de olyckliga resenärerna ha dött <strong>av</strong><br />
gaserna långt innan tågen nå sin bestämmelseort någonstans i Ryssland.”<br />
15 – Skarp tysk reaktion på att Dicto och Lionel får segla. Sveriges beslut ”förstörde<br />
grundvalen för <strong>av</strong>talet rörande Göteborgstrafiken”. Wied har fått <strong>av</strong>sked, ”i samband med<br />
några förflyttningar inom den tyska diplomatien” (Grafström) Thomsen ny minister. Norskt<br />
påbrå, talar flytande norska. Fd ambassadråd i Washington och Hitlers privatsekreterare (var<br />
utlånad fr AA till rikskansliet). Nazist, till skillnad <strong>från</strong> Wied.<br />
15 kvällen – OKM meddelar svenske marinattachén i Berlin att Göteborgstrafiken stängs, <strong>av</strong><br />
militära operativa skäl.<br />
16 – Richert instrueras att muntligt meddela Tyskland att det svenska beslutet om båtarna<br />
står fast.<br />
17 – ”<strong>Günther</strong> har helt och hållet kastat sig i armarna på PA … (som har) i likhet med gamla<br />
premierministrar fått den idén att han också skall sköta utrikespolitiken. Under det tidigare<br />
<strong>Günther</strong> och jag samarbetade mycket intimt, har detta samarbete <strong>från</strong> hans sida numera så<br />
gott som upphört, vilket sannolikt beror på att han funnit det bekvämare och kanske också<br />
nyttigare att helt och hållet låta sig dirigera <strong>av</strong> statsministern. Jag hoppas att han också har<br />
något inflytande. Tillsammans ha de emellertid under hela denna period etablerat en ständig<br />
sit-downstrejk i förhållande till alla obehagliga utrikespolitiska händelser och eventualiteter<br />
…” skriver Bagge (DNU 229) Bagge skjuts allt mer åt sidan, dagboken full <strong>av</strong> klagan över<br />
detta. CG som tidigare samarbetat med Bagge – eller utnyttjat honom – upphör med detta<br />
1943 och söker sig istället till Per Albin Hansson. Eller är det PAH som närmar sig CG? Att<br />
utrikespolitiken mer kommer att handla om västmakterna gör det möjligt. Se 20 mars 1943.<br />
Överhuvudtaget luckras sammanhållningen i samlingsregeringen upp. Ministerstyre, bla i CG:s<br />
utrikespolitik. Danska judarna, tex, sköts <strong>av</strong> CG och PAH utan föregående beredning.<br />
17 kvällen – Dicto och Lionel är ute på Hakefjorden, bevakade <strong>av</strong> svenska jagare. Utanför<br />
svenskt vatten Vinga-Koster väntar åtta tyska bevakningsfartyg. Ska bryta igenom den tyska<br />
blockaden på natten, väntar på <strong>av</strong>gångsorder <strong>från</strong> amiralitetet i London. Men ingen<br />
<strong>av</strong>gångsorder kommer, båtarna får bogseras in till Göteborgs hamn igen för förtöjning.<br />
Amiralitetet har bedömt chanserna för lyckad utbrytning som för små, säkert en lättnad för<br />
besättningarna. Trots upprepade svenska påstötningar blir det aldrig något nytt<br />
utbrytningsförsök för båtarna, förvånande för svenska regeringen.<br />
18 – PAH redogör för ordern ”att varje meddelande <strong>av</strong> innebörd , att motståndet skall<br />
nedläggas, är falskt” i remissdebatt<br />
18 – De tyska slagskeppen Scharnhorst och Gneisenau uppges vara på väg mot norrut, för<br />
att stoppa Lionel och Dicto. Dessa har dock åter förflyttats <strong>från</strong> yttre hamnen i Göteborg till<br />
den inre. Boheman pratar med Hägglöf. ”’Någon nämnvärd good-will lär vi i alla fall inte<br />
förvärva hos amerikanerna’, sade B. Lite desillusionerat. Intet lär hindra yankees att ständigt<br />
komma med nya kr<strong>av</strong>.”<br />
18 – Tyskarna erbjuder förhandlingar om Göteborgstrafiken. Schnurre meddelar Richert<br />
underhand att trafiken kan komma igång igen om svenska regeringen dels utökar<br />
permittenttrafiken till Norge, dels medger permittenttrafik till Finland.<br />
20 – Richert ger Schnurre negativt svar. Schnurre föreslår istället att Sverige beviljar de<br />
krediter man nekade vid handelsförhandlingarna i december. Richert pessimistisk om<br />
möjligheterna. Förhandlingarna <strong>av</strong>stannar.<br />
21 – Inflyttningsfest i det nya finska ministerhotellet, Jarl Wasastjerna med hustru tar emot<br />
gäster. Bland dem USA:s minister Herschel Johnson. Jarl Wasastjerna vill tala ut med Hägglöf,<br />
efter att ha ”förgyllt sin medfödda älskvärdhet med några <strong>av</strong> de drycker som han så gästfritt<br />
ställer till förfogande”. Wasastjerna är med andra ord lite full och börjar prata skit om sin<br />
amerikanske kollega. Ӏr inte Herschel Johnson mycket litet givande? Han saknar fantasi. Nog
förstår jag att han inte har direkta instruktioner att tala med mig. Inte har jag några direkta<br />
instruktioner <strong>från</strong> Helsingfors. Men jag anser att diplomater ibland måste tala utan<br />
instruktioner.” Wasastjerna berättar även att Ryti inte tål KI Westman. ”Rätt snart efter<br />
krigsutbrottet sommaren 1941 sade mig presidenten att han tyckte att den svenske<br />
ministern var alltför studentikos för att vara lämplig under så allvarliga tider... Efter samtalet<br />
med presidenten talade jag med <strong>Günther</strong>, och han sade med detsamma att ’passar han inte<br />
skall han bort’. Jag skrev härom till Witting, men något senare sade mig min utrikesminister<br />
att han trivdes rätt bra med Westman, så att man borde se tiden an. Någon gång därefter<br />
frågade mig <strong>Günther</strong> hur det gick med Westman, och då kunde jag säga honom att vi ville se<br />
tiden an. Men så i våras sade mig Witting att Westman bleve nog bra om han fick stanna här i<br />
två år till, men tyvärr hade vi inte tid, så tråkigt nog får vi väl be om någon annan. Jag hade<br />
för länge sedan kommit till den uppfattningen att Westman icke passade, så jag talade<br />
genast med <strong>Günther</strong>. Och så fick Westman gå.” (Hägglöf 145)<br />
21 – Sovjetiska framgångar ”på Leningrad<strong>av</strong>snittet”, frågan hur Sverige skulle ställa sig vid<br />
ett samtidigt allierat anfall mot tyska trupperna i Norge och mot Finland.<br />
22 – Luther svarar på Richerts förfrågningar om vad som hänt de deporterade judarna.<br />
Beklagar att utredningen tar tid, men det beror på att den är i händerna på ”interna<br />
myndigheter”. Ska återkomma så fort han vet något. Richert pessimistisk och utsätts för<br />
tvivel <strong>av</strong> bla Grafström.<br />
22 – AA meddelar att judar med utländska medborgarskap som befinner sig på<br />
tyskkontrollerade områden måste försvinna innan 1 april, annars deportation. UD har vetat<br />
om detta i två månader (21 nov 1942). Reaktionerna varierar starkt bland de ockuperade<br />
länderna och bland Tysklands europeiska allierade. Mussolini ställer upp på Hitlers kr<strong>av</strong>, men<br />
många italienare reagerar starkt. Kraftfullast är de ungerska protesterna – Ungern betraktar<br />
det tyska beslutet som en utmaning <strong>av</strong> landets självständighet. Finland lämnar aldrig ut egna<br />
judiska medborgare till Tyskland, men agerar heller inte för att rädda några judar. Sverige och<br />
Engzell inleder omedelbart energiska åtgärder för att rädda judar, även om de saknar svenskt<br />
medborgarskap.<br />
22 – Richert översänder initierade informationer om allvarliga motsättningar mellan Hitler och<br />
de högsta officerskretsarna. Höga befäl menar att kriget i öster kommer att förloras under<br />
året. Richert försiktigare, menar att utgången beror på resultatet <strong>av</strong> en tysk sommaroffensiv.<br />
Tror inte heller på ett tyskt inre sammanbrott. Samtidigt ger han en dyster bild <strong>av</strong> Tyskland.<br />
Sabotage, de egna männen har ersatts <strong>av</strong> 7,2 miljoner krigsfångar och utländska arbetare,<br />
inflation och varubrist.<br />
22 – CG låter ge Finland diplomatiskt stöd i Washington, efter påstötning <strong>från</strong> Ryti. Svarar<br />
dock nej till Rytis tankar om nordiskt block.<br />
23 – Prins Carl skriver lång PM till CG. Föreslår hur Svenska röda korset kan hjälpa till med<br />
arbetet att rädda de norska judarna samt vill skicka pressrelease om detta till TT. Ber att<br />
”excellensen <strong>Günther</strong>” ska se på förslaget med välvilliga ögon. Denna PM kan dock ses som en<br />
protest mot skadan som händelserna i Norge inneburit för Svenska röda korset. Detta då<br />
regeringen velat hålla arbetet i Norge hemligt. Opinionen har reagerat med kritik mot att<br />
Svenska röda korset är passivt. Ett tidigare försök till kontakt med Norska röda korset hade<br />
förhindrats <strong>av</strong> UD. Inget svar har hittats och prinsens pressrelease publicerades aldrig <strong>av</strong> TT.<br />
23 – Bagge skriver i dagboken att ”inom regeringen var inverkan <strong>av</strong> norgestämningen mycket<br />
tydlig” ang Dicto och Lionel<br />
23 – Warszawasvenskarna. Inga svenska framgångar, läget uppges vara mycket allvarligt, enl<br />
Albrecht<br />
25 – Hallenborg skriver ”PM angående judarna i Norge”, en sexsidig sammanställning som<br />
distribueras till regeringen. 700 judar har lyckats fly till Sverige. I Norge finns cirka 100 judar<br />
som undgått arrestering, 100-200 stycken är internerade i olika läger. De som deporterats<br />
finns i koncentrationsläger, bland annat nämns för första gången Birkenau i svenska
dokument. Förintelselägret Birkenau är en del <strong>av</strong> Auschwitz-komplexet, <strong>från</strong> 1942 mördas där<br />
uppemot 1,6 miljoner människor.<br />
26 – Engzell skriver till Richert, skissar upp strategi inför Förintelsens nya fas. Tyskarna ska<br />
pressas på utresevisa för judar till Sverige. Richert ska tillhandahåll all möjlig hjälp till judar,<br />
även vad gäller pengar för de som är i finansiell nöd. Hjälpen ska inte bara gälla svenska judar<br />
utan även de som tidigare varit svenskar eller familjemedlemmar till svenska judar. Den<br />
generösa svenska attityden kommuniceras även till Einar Hennings i Vichy. Denne ska själv<br />
kontakta judar med svensk anknytning och ordna deras resa till Sverige.<br />
26 – Westring har fått förse sju judar i Norge med svenska pass, dessa har sedan lagligt fått<br />
åka till Sverige. I tre andra fall har Westrings ansträngningar misslyckats. Westring beskriver<br />
hur han går tillväga. Han väljer ut statslösa judar med någon form <strong>av</strong> förbindelse till Sverige<br />
och bearbetar sedan norska polisen med ansökningar. Han utfärdar svenska pass och begär<br />
utresevisum.<br />
26 – Kvarstadsbåtarna. PAH tror att tyskarna mest är intresserade <strong>av</strong> svenska malmen, inte<br />
bryr sig om Dicto och Lionel. Omsvängning i frågan. Felbedömning. Ansvarig Boheman, nyss<br />
hemkommen <strong>från</strong> UK och USA. Anser att Dicto och Lionel är ett test <strong>av</strong> Sverige <strong>från</strong> USA och<br />
UK:s sida. Sverige nu berett prioritera de allierade framför tyskarna. Dessutom omsvängning i<br />
relationen mellan opinionsbildning och utrikespolitik. Förut balanserade opinionen trycket <strong>från</strong><br />
Tyskland. Nu förstärker istället opinionen trycket <strong>från</strong> de allierade.<br />
26 – Sverige har protesterat i Kujbyshev mot påstådda sovjetiska ubåtstorpederingar i<br />
Östersjön. Möts <strong>av</strong> motprotester angående svenska neutralitetsbrott. ”Man visade sig mycket<br />
påhittig och fabulerade friskt”, skriver PAH i dagboken.<br />
28 – Svenskt svar på Tysklands ultimatum fr 22 jan. Richert ska understryka den negativa<br />
effekt som Tysklands handlingar har på det svenska folket. Sverige förutsätter att svenska<br />
medborgare – även judiska sådana – har rätt att återvända till Sverige även efter 1 april.<br />
29 – CG pejlar möjligheterna för sovjetisk-finsk separatfred, via amerikansk förmedling. Han<br />
vill i USA undersöka ”Stalins inställning Finlandsfrågan åberopande svenska regeringens starka<br />
allmänna intresse Finlands framtid”. CG tänker att UK och USA inte vill att Sovjetunionen, via<br />
en ockupation <strong>av</strong> Finland, ökar sin makt i Norden och Europa. Försöker alltså utnyttja det<br />
kommande Kalla kriget. (Carlgren 468) Redan några dagar efter svarar Molotov att hans<br />
regering aldrig önskat krig med Finland och att Sovjetunionen är berett att sluta fred med<br />
Finland. Däremot kan inte Sovjetunionen ta första steget – det måste det anfallande Finland<br />
göra.<br />
30 – Bagge klagar i dagboken att ”den vettlösa agitationen för Norge” försvårar för<br />
regeringen att göra något aktivt för Finland. Han noterar att <strong>Günther</strong> försöker göra USA till<br />
en sorts skyddsmakt för Finland.<br />
30 – Tioårsdagen <strong>av</strong> nazisterna makttillträde läser Goebbels upp jubileumstalet, PAH ser det<br />
som ett tecken på nazismens nedgång att inte Hitler läser själv. Hitler har bara två månader<br />
lovat att Stalingrad ska intas, nu kämpar de tyska trupperna sin sista kamp i staden. Skämt<br />
som förekommer: ”Tyskarna 1940: Vi har segrat, 1941: Vi ska segra, 1942: Vi måste segra!”<br />
31 – Paulus kapitulerar i Stalingrad. Hel armé på 20 divisioner. Kriget vänder, Hitler slutar<br />
bagatellisera de militära bakslagen och börjar istället med ”dystra målningar <strong>av</strong> lägets allvar<br />
och det öde, som skulle drabba ett slaget Tyskland”, enligt Richert. Carlgren: ”Sovjetunionens<br />
strategiska intresse gentemot Sverige, särskilt under de tidigare krigsåren, var att förebygga<br />
dess uppgående i Hitlers imperium eller dess uppslutning på tysk sida i östkriget. När farorna<br />
härför bedömdes vara förbi, och när krigslyckan vände, blev Sverige i Moskvas ögon en<br />
mindre väsentlig strategisk faktor än tidigare.”<br />
Feb 1943<br />
• CG säger till sina kolleger på UD att svensk utrikespolitik måste inriktas på ett tyskt<br />
nederlag (SRWN 41)<br />
• Japan ger upp striderna kring Guadalcanal
• Rommel tillfogar de allierade ett sista bakslag vid Kasserine<br />
1 – Sveriges svar på Tysklands ultimatum om judarna överlämnas. Kopia till Kungen, PAH,<br />
flera regeringsmedlemmar och till chefen för socialstyrelsen. CG naturligtvis godkänt detta.<br />
Detta beteende <strong>från</strong> Engzell och CG unikt, på utrikesdepartementen i UK och USA försöker<br />
tvärtemot tjänstemännen att undanhålla information om Förintelsen <strong>från</strong> överordnade.<br />
1 – Lunch hos spanske ministern är <strong>av</strong>skedsfest för Wied, Hägglöf och Grafström<br />
representerar UD. ”Jag satt bredvid grevinnan Willamowitz-Möllendorff, en <strong>av</strong> de<br />
Stockholmska Hitlerprästinnorna och svägerska till Göring.” (Grafström)<br />
2 – Vougt beklagar Tysklands krigsolycka, ”farhågor för ett tyskt nederlag... kunna delas<br />
utanför Tyskland”. Hitler kunde ha blivit mannen som skapat en inre ordning i Tyskland, vilken<br />
skapat förutsättningar för ”ett fredligt samliv med den övriga världen”. (Arbetet)<br />
2 – De sju judarna <strong>från</strong> 26 jan har stoppats vid gränsen. En polis har blivit misstänksam mot<br />
ett <strong>av</strong> utresevisumen och beslutat återsända samtliga sju. Öhrvall ringer chefen för tyska<br />
passbyrån och reder ut ärendet. Samtliga sju kommer till Sverige. Öhrvall rapporterar till<br />
Hallenborg.<br />
4 – Richert träffar Martin Luther, som försäkrar att speciella instruktioner sänts ut angående<br />
svenska judar. Sverige ska inte behöva frukta några extraordinära åtgärder gentemot judiska<br />
svenska medborgare. Däremot inga f<strong>av</strong>örer åt judar utan svenskt medborgarskap, även om<br />
de är födda i Sverige. Diskuterar sedan specifika fall, två tjeckiska judiska pojkar (Alexander<br />
och Heinz Bondy) och tre holländska flickor (systrarna Kalter). Samtliga fem barn är<br />
naturaliserade svenskar, hävdar Richert till Luther. Luther ljuger när han då påstår att han<br />
inte känner till fallen. Lovar dock släppa dem! Richert rapporterar till CG. Dessa fem barns öde<br />
kommer att återkomma under de följande månaderna. Anmärkningsvärt är att Luther<br />
beordrar att de ska skyddas, trots att han inte säger sig känna till dem. Denna order<br />
respekteras till och med <strong>av</strong> Adolf Eichmann. Barnen släpps aldrig till Sverige men överlever<br />
kriget.<br />
4 – Polens nye representant har tillträtt, Henryk Sokolnicki. Sverige vågar inte låta honom bli<br />
minister. Istället chargé d’Affaires.<br />
5 – CG vidarebefordrar Molotovs fredsinvit till Ryti, men anmärker att den är <strong>av</strong>sedd endast<br />
för honom och Mannerheim. Dvs Witting går inte att lita på.<br />
8 – CG och Bagge uttalar strategi inför morgondagens beredning. Undvika uttalanden som<br />
binder regeringen och framför allt PAH. Istället ”hålla det hela så löst som möjligt och arbeta<br />
vidare i den rätta riktningen framför allt genom bearbetning <strong>av</strong> Hansson”. Bagge fångar<br />
därmed CG:s taktik under de sista krigsåren. Omöjligt tvinga regeringen till aktiv handlingslinje<br />
i Finland, istället jobba med PAH.<br />
9 – CG ger regeringen bred exposé – sammanträdet vändpunkt för CG? Finlandsfrågan i<br />
regeringen igen, första gången sedan aug 1941. Debatten påverkad <strong>av</strong> Stalingrad, CG anser<br />
att det går hastigt utför med Tyskland. Man måste utgå <strong>från</strong> att Tyskland förlorar kriget. (!)<br />
Möjlighet till snabbt tyskt sammanbrott? CG säger att inga fredstre<strong>vare</strong> kommit <strong>från</strong><br />
Sovjetunionen, men USA-diplomater har talat med Molotov. Denna har talat om Finland utan<br />
bitterhet och förklarat att Sovjet är berett till fred, men att det först gäller Finlands villkor.<br />
CG tror att Sovjet är fredsvilligt och hoppa spå att USA ska spela aktiv roll i att få Finland ur<br />
kriget. Menar att USA:s politik präglas <strong>av</strong> allt större oro över att Sovjetunionen ska stå som<br />
ensamma segrare. ”Det blir allt mera tydligt att USA motarbetar ryska intressen i Finland”,<br />
säger CG. (Han förutspår därmed kalla kriget!?) Har dock inga klara besked ang Finlands<br />
hållning. CG har talat med blivande (!) utrikesministern Ramsay och denne har sagt att Finland<br />
inte kan tänka sig en separatfred med Sovjet, eftersom man inte litar på landet. En fred med<br />
någon sorts garanti vore dock en annan sak. Ramsay hänvisar till 1940, dvs en union Sverige-<br />
Finland. CG inser dock att detta inte är politiskt möjligt, med tanke på Sovjetunionen,<br />
eftersom han själv <strong>av</strong>visar denna tanke. Avvisar också tanken på att svenska trupper ska gå<br />
in i Finland, för att ersätta tillbakadragna tyska trupper. Vill däremot stoppa transporterna <strong>av</strong><br />
krigsmaterial till Finland och är beredd att stoppa permittenttrafiken till Norge.
Uttalandet visar CG:s politiska hållning under de sista krigsåren: Föreställningen om en<br />
kommande motsättning mellan västmakterna och Sovjetunionen. CG:s mål blir att skapa så<br />
positiva förutsättningar som möjligt för en fortsatt svensk neutralitetspolitik, även efter<br />
kriget. Avvaktande gentemot Norges brobyggnadspolitik. CG tror att Sovjet önskar sig ett<br />
strikt neutralt Norden efter andra världskriget, men Finland utanför. CG:s politik inriktar sig på<br />
återhållsam politik gentemot västmakterna för att övertyga Sovjet om Sveriges neutralitet.<br />
Dock inte så strikt återhållsamhet att inte upprätthålla USA:s intresse för Finland. CG vill<br />
hjälpa Finland på två sätt: För det första goda svenska relationer med Sovjet, för att kunna<br />
lobba för Finland. För det andra underlätta förbindelserna Finland-USA. ”I detta syfte återkom<br />
<strong>Günther</strong> ständigt i samtal med västmaktsdiplomater till den ryska faran och nödvändigheten<br />
<strong>av</strong> att västmakterna förhindrade ett ryskt framträngande i Europa.” (Alf W., PAOK 346) I<br />
Mallets rapportering 1943-44 återkommer ständigt CG:s varningar för Sovjet.<br />
PAH varnar för överdrivna föreställningar om snabbt tyskt sammanbrott. Om Finland söker<br />
separatfred kan den tyska reaktionen bli skarp, därför ska Sverige inta återhållsam hällning.<br />
Får inte råda Finland så att intrycket skapas att Sverige är berett till löften som inte kan<br />
infrias. PAH håller alltså tillbaka CG. Bagge skriver i dagboken att ”den gamla grupperingen<br />
(uppkom) som vanligt”, dvs Wigge och Rasjön negativa medan Bagge men även Sköld och<br />
Möller är villiga att ta risker för att Sverige ska få behålla ett fritt Finland. Grupperna<br />
balanserar varandra och PAH:s <strong>av</strong>vaktande hållning bestämmande.<br />
PAH:s hållning skiljer sig <strong>från</strong> CG:s på två punkter: Tonar ner ryska faran i samtal med<br />
västmaktsdiplomater och vill ta mindre risker i förhållandet till Finland. Vill undvika<br />
fredsfrågan så mycket som möjligt.<br />
Sveriges insatser för att mäkla fred Finland-Sovjet mindre betydelsefulla jämfört med<br />
vinterkriget. Och ”inte helt utan en besk bismak” (Alf W., PAOK 347). Påtryckningsmedlem<br />
mer begränsade och ovillighet hos CG att ge garantier åt Finland. Däremot beredskap att<br />
bidra med livsmedelsleveranser, om de tyska leveranserna upphör. Kommer att dröja cirka ett<br />
år innan fredskontakterna får verklig fart. Frågan för Finland är om man ska sluta fred så<br />
tidigt som möjligt för att få bättre villkor eller om man ska vänta tills man blir tvingad till fred<br />
för att undvika totalt sammanbrott.<br />
10 – von Otter till von Hahn på AD. Klagar på att svenska regeringen saknar en exakt tysk<br />
definition på vem som är jude. I själva verket en luring, försöker få reda på vem som kan<br />
klassas som svensk. Richert kan rapportera till CG att före detta svenska medborgare som<br />
genom äktenskap eller på annat sätt förlorat sitt svenska medborgarskap inte kan räkna med<br />
att <strong>av</strong> tyskarna godkännas som svenskar. Intern PM på UD uppmanar då till att behandla även<br />
dessa judar som svenskar, trots det tyska beskedet. Eichmann klagar bittert till von Hahn att<br />
svenskarna försöker sabotera Förintelsen: ”Svenskarna försöker systematiskt sabotera tyska<br />
judiska åtgärder genom förhastade naturaliseringar <strong>av</strong> folk som aldrig varit i Sverige.”<br />
Svenskarna ska få veta att barnen Bondy och Kalter är ett undantag, men att ingen framtida<br />
svensk begäran kommer att bifallas. Levine menar att Eichmanns irritation beror på att han<br />
inte är van vid att utländska diplomater gör sig besvär över judar.<br />
10 – Komplott inom byrå D III i Abteilung Deutschland, AA. Tjänstemännen försöker få bort<br />
Ribbentrop, som anses oprofessionell och inkompetent. Detta är sant, Ribbentrop är en<br />
odugling. Katastrof för Martin Luther, som grips <strong>av</strong> Gestapo och förs till koncentrationsläger.<br />
11 – Johnson sonderar Sverige angående landets roll vid separatfredsförhandlingar mellan<br />
Finland och Sovjetunionen. Meddelande <strong>från</strong> Hull. CG låter via Boheman förstå att Sverige vill<br />
hålla sig i bakgrunden. Dock önskar Sverige att Hangö och Viborg ska få förbli finska. Närmast<br />
ett önsketänkande.<br />
12 – Luthers efterträdare Wagner lovar frige några dussin judar, som ska få komma till<br />
Sverige. ”... personligen var det inte viktigt ... om några dussin judar legalt reser till Sverige,<br />
när så många redan illegalt korsat gränsen.” Tyskarna i Norge påstår att de <strong>av</strong>visar svenska<br />
påstötningar, men de svenska dokumenten visar att det inte stämmer. Angående varför<br />
Sverige hjälper judar så citerar rapporten en svensk diplomat, som i förtroende ska ha sagt
att ”generalkonsulatets uppträdande berodde på direktiv <strong>från</strong> regeringen, som önskade<br />
’hjälpa de s<strong>tack</strong>ars judarna, som, när allt kommer omkring, är människor de också’”.<br />
12-14 – PAH skeptisk till separatfred Finland-Sovjet. Tror att villkoren blir minst lika hårda<br />
som efter vinterkriget.<br />
12 – Wasastjerna meddelar CG att Helsingfors vill ha svensk hjälp, för att få till stånd<br />
fredsförhandlingar med UK. CG direkt <strong>av</strong>visande, säger att London inte är intresserat.<br />
Wasastjerna förhör sig också om möjligheterna till unionen. CG åter <strong>av</strong>visande, tidpunkten är<br />
olämplig.<br />
15 – Ryti har omvalts som finsk president, tros inte påverka Finlands chanser till fred. CG<br />
passar på att skicka underhandsuppmaning om finskt fredsinitiativ.<br />
16 – von Otter till von Hahn, emotser mottagandet <strong>av</strong> barnen Bondy och Kalter till Sverige.<br />
Detta i enlighet med Luthers löfte.<br />
18 – En tysk rapport försöker beskriva Sveriges handlingar för att rädda judar i Norge,<br />
”Sveriges attityd till den anti-judiska operationen i Norge”.<br />
18 – Hagelin låter Öhrvall förstå att de svenska räddningsaktionerna för judar <strong>vare</strong> sig stöds<br />
<strong>av</strong> honom personligen eller <strong>av</strong> Nasjonal Samling<br />
24 – Salomon Adler-Rudel, som representerar Jewish Agency och Judiska världsrådet i<br />
London, kommer till Stockholm. Starten för de så kallade Adler-Rudel-förhandlingarna. Sverige<br />
ska eventuellt ta emot 20.000 judiska barn <strong>från</strong> de ockuperade länderna i Europa. Initiativet<br />
blir en möjlighet till svensk opportunism, ett sätt att ställa sig in hos UK och USA snarare än<br />
en aktion driven <strong>av</strong> medmänsklighet. Förhandlingarna har präglat synen på Sverige och<br />
Förintelsen. Etsat fast bilden <strong>av</strong> ett land som främst är åskådare och inte gör något. Jämfört<br />
med Sveriges övriga åtgärder så överdrivs Adler-Rudel-förhandlingarnas betydelse, enligt<br />
Levine. Förhandlingarna sköts främst <strong>av</strong> Boheman och Möller, inte Engzell och CG. Finns dock<br />
inget skrivet om förhandlingarna, <strong>vare</strong> sig i UD:s arkiv eller <strong>av</strong> Möller. Adler-Rudel börjar med<br />
att kontakta ledarna för judiska organisationer i Stockholm, dessa reagerar artigt men<br />
reserverat. Adler-Rudel är sionist och Josephson/Ehrenpreis kan betecknas som neutrala till<br />
sionismen. Framför allt är inte Stockholms judiska organisationer beredda att leda ett initiativ<br />
för att föra tiotusentals judar till Sverige. Överhuvudtaget är Adler-Rudel,<br />
Josephson/Ehrenpreis och CG skeptiska till ett initiativ att göra Sverige till bas för gigantiska<br />
räddningsaktioner. Josephson/Ehrenpreis vet att hela planen är orealistisk. Även misstag <strong>av</strong><br />
Adler-Rudel att inte direkt ta kontakt med tex Engzell, hade ökat chanserna. Men största<br />
felet är att han börjar arbeta tillsammans med Storch, en uttalad kritiker <strong>av</strong> Stockholms<br />
judiska organisationer. Hjälparbetare som kommer till Stockholm har senare beskrivit Storch<br />
som ”helt oorganiserad” och begiven åt ”fantastiska räddningsaktioner”. Adler-Rudel kommer<br />
senare att ge rådet till andra judiska organisationer att ”jag tror inte att det skulle tjäna<br />
några praktiska ändamål att kommunicera med herr Storch”.<br />
26 – Thomsen på sitt första besök på UD. Träffar Boheman (inte CG?) och säger att han<br />
”före <strong>av</strong>resan vid sammanträffanden med rikskanslern, riksutrikesministern och<br />
riksmarskalken erhållit bekräftelse på att dessa uppskattade Sveriges neutralitet”.<br />
Våren-sommaren 1943<br />
• Västmakterna vill införa hårda restriktioner i den svenska handeln med Finland. CG och<br />
Bagge går emot, menar att Sverige i så fall agerar i Sovjetunionens intresse för att<br />
försvaga Finland. Helt korrekt, men anser alltså fortfarande att detta är något dåligt.<br />
Vill lämna regeringen om denna går med på kr<strong>av</strong>en. (Carlgren 476)<br />
Våren 1943<br />
• Sovjet skärper tonen mot Sverige. Sverige inriktar sig småningom på att ordna<br />
separatfred Finland-Sovjet, för att förbättra sina egna relationer till Sovjet.<br />
• PAH stöder CG gentemot uppflammande kritik (HK 104)
• Kritiken mot tysktågen kulminerar. Norgeopinionen riktar allt mer in sig på tysktågen,<br />
kr<strong>av</strong>en kommer <strong>från</strong> enskilda fackförbund och liberal press. S fortfarande lojalt mot<br />
PAH. Undén och Sandler dock kritiska.<br />
• Kämpande demokrati omvandlas till politiskt parti, Nerman distanserar sig <strong>från</strong><br />
utvecklingen<br />
• Ökat västallierat tryck, återtagande <strong>av</strong> tyska förmåner (HK 95)<br />
• Tysklands allierade Ungern lider svåra förluster vid Don i Ukraina. Ungern under Kallay<br />
börjar söka en väg ut ur kriget. (Levine)<br />
Mar 1943<br />
• Sköld positiv till nordiskt försvarssamarbete efter kriget, Undén tar upp gammal tanke<br />
<strong>från</strong> 1920-talet om regionala pakter inom ramen för en internationell<br />
fredsorganisation. PAH finner detta ”intressant”, tecken på öppnande hos PAH inför<br />
framtiden.<br />
• Svartaste månaden i slaget om Atlanten med 108 sänkta fartyg<br />
5 – Ny regering i Finland. Witting sparkas, Ramsay ny utrikesminister. Linkomies<br />
statsminister. Beck-Friis kommenterar att det inte är en regering som kommer att<br />
åstadkomma fred. Däremot en regering som kan håla dörrar öppna. Fredstanken i Finland på<br />
tillbakagång, synen på Tyskland mer optimistisk.<br />
5 – Möller tar emot Adler-Rudel. Föreslår att svenska regeringen tar emot 20.000 judiska<br />
barn ”<strong>från</strong> Tyskland och de ockuperade länderna”. Berättar vad han vet om Förintelsen,<br />
information som Möller redan känner till. ”Ministern var synligt rörd <strong>av</strong> vad jag berättade för<br />
honom om den judiska tragedin men såg inte att hann hade någon möjlighet att acceptera<br />
mitt förslag. Enligt hans åsikt skulle tyska regeringen vägra acceptera någon diskussion om<br />
judarnas öden.” Men Möller lovar diskutera med PAH. Stor framgång för Adler-Rudel att få<br />
kontakt med Möller, bland annat via den blivande österrikiske socialdemokratiske<br />
premiärministern Bruno Kreisky, som flytt till Stockholm. Möller är ”passionerat och<br />
känslomässigt engagerad i att försöka hjälpa flyktingar”, enl Adler-Rudel. Möller varnar<br />
regeringen att en <strong>av</strong>visande behandling <strong>av</strong> judiska flyktingar kommer att göra ett dåligt<br />
intryck, inte bara i Sverige utan även i USA.<br />
8 – Ett förslag om att anordna utbyte <strong>av</strong> judar mot tyska krigsfångar <strong>av</strong>visas <strong>av</strong><br />
Storbritannien, enligt besked <strong>av</strong> Bull.<br />
8 – Adler-Rudel åter hos Möller. Svenska regeringen har <strong>av</strong>visat Adler-Rudels förslag.<br />
9 – Hennings instrueras att lämna så mycket hjälp som möjligt åt judar <strong>från</strong> Sovjetunionen<br />
och Centraleuropa som befinner sig i Vichy. Ryktet om Sveriges vilja att hjälpa judar sprider<br />
sig över den nazikontrollerade delen <strong>av</strong> världen. Kommer även brev <strong>från</strong> judar i Palestina till<br />
UD, de vill ha hjälp åt släktingar i Europa.<br />
10 – UD bekräftar för TT att man gör ansträngningar för att rädda judar<br />
12 – Pressen ”på krigsstigen mot utrikesledningen för vad man kallar mörkläggningspolitiken”.<br />
(Grafström)<br />
12 – Utrikesutskott, CG redogör för läget. Inga som helst fredstre<strong>vare</strong> har sänts ut <strong>från</strong><br />
Helsingfors. Sverige inte heller verksamt, vill först se finsk handlingsvilja. Sovjetunionen har<br />
inte heller meddelat något om eventuella villkor för separatfred med Finland. Britterna har<br />
låtit förstå att Finland först måste ta kontakt med Kreml. ”<strong>Günther</strong> förklarade som sin<br />
uppfattning, att den nya finska regeringen inte betydde något egentligt steg mot en<br />
<strong>av</strong>veckling <strong>av</strong> Finlands krigsengagement. Han trodde, att frågan skjutits på framtiden.”<br />
(Grafström) Diskuteras även Sveriges export <strong>av</strong> fiskebåtar till Finland, uppgår till 10 miljoner<br />
kronor per år. Avslöjats <strong>av</strong> Arbetaren, CG säger att han inte kände till saken innan artikeln i<br />
tidningen. Kritik mot UD:s handels<strong>av</strong>delning, som inte tagit ärendet till regeringen. ”Det är ju<br />
inte första gången som handels<strong>av</strong>delningen visar exempel på stor självrådighet. Det är kanske<br />
inte så underligt heller, så formlöst som förhandlingarna går till.” Britterna protesterar mot<br />
båtexporten, då de menar att fartygen i själva verket är minsvepare. CG svarar att detta är
fel. Stormar även kring att ett tyskt kurirplan, som nödlandat i Värmland, bar<br />
”nedmonterade” kulsprutor.<br />
13 – Boheman och Grafström äter lunch med Thomsen, judarna diskuteras inte. Grafström<br />
passar på att vara oförskämd, uti<strong>från</strong> Thomsens norska bakgrund: ”’Det är egentligen synd’,<br />
sade jag, ’att inte tyskarna använt personer med ministerns kvalifikationer, då det gällt att<br />
komma tillrätta med de svåra problem, som ni ställts inför i Norge i samband med<br />
ockupationen.’ – ’Men visst har vi det’, blev Thomsens svar. ’Det märks då sannerligen inte på<br />
resultatet!’ Thomsen föreföll mycket uppbragt…”<br />
15 – CG kallar till sig Thomsen, betonar den djupa oviljan i allt vidare kretsar i Sverige och<br />
svårigheten i att förhindra tidningskampanjer. Tyskland bör som en första åtgärd tillåta ett<br />
antal lejdfartyg, som blivit tvungna att hejda sina hemresor i januari då Tyskland <strong>av</strong>bröt<br />
lejdtrafiken, tillåtas återvända till Sverige och ett motsvarande antal fartyg löpa ut. Tyskland<br />
vill först i gengäld ha garantier för att Dicto och Lionel inte löper ut, men Sverige vägrar.<br />
Tyskland lämnar efter detta inte något svar. De svenska påstötningarna glider småningom<br />
över till att gälla hela Göteborgstrafiken, men fortfarande inget svar.<br />
15 – Mallet meddelar Boheman att UK är beredda att låta lägga upp Lionel och Dicto, inför<br />
den kommande ljusa perioden. Svenska regeringen ska låta två-tre små krigsfartyg gå in i<br />
lämplig bohuslänsk hamn för att hämta 100 ton kullager, som varit lastade på båtarna.<br />
Begäran <strong>av</strong>slås omedelbart.<br />
15 – Trade agreement between Finland and Germany. (The agreement to guarantee both<br />
countries' production supplementing each other and to provide for the future conduct of the<br />
war. International News, Mar. 20, 1943, p: 267.)<br />
17 – Beskickningen i Berlin gör nya påstötningar om barnen Bondy. Tyskarna skyller på<br />
”tekniska administrativa svårigheter”.<br />
17 – Beck-Friis talar med Ramsay. Kommenterar att den nya finska regeringen ”knappast är<br />
beredd att taga något <strong>av</strong>sevärt steg framåt i den riktning varåt man lockat i Washington”.<br />
18 – De allierade har bombat Danmark, till befolkningens belåtenhet, ”trots de svårigheter<br />
och umbäranden, som de haft i släptåg”. (Grafström)<br />
19 – Hägglöf föredrar inför regeringen USA:s förhandlingspunkter, utsikterna förefaller<br />
”ganska mörka”. Hägglöf konstaterar dessutom att importen <strong>från</strong> Tyskland är betydligt<br />
viktigare, kol, koks, gödselmedel och kemikalier. Tveksamhet i regeringen om man<br />
överhuvudtaget ska inleda handelsförhandlingar med de allierade. Behov <strong>av</strong> olja, men<br />
tyskarna kan ändå stänga lejdtrafiken som repressalie. Handelsminister Eriksson, normalt ivrig<br />
förespråkare, beskriver de allierades kr<strong>av</strong> som ”ganska omöjliga”.<br />
20 – CG menar i beredning att man i det nya opinionsläget inte ska ta några steg för att<br />
närma sig västmakterna som man inte är direkt tvingad till. Wigge svarar att om omläggning<br />
<strong>av</strong> utrikespolitiken är nödvändig så är det bättre att ändra denna med detsamma. Sköld får<br />
”ett ganska häftigt utbrott” och säger att han anser CG:s hållning realistisk på ett annat sätt<br />
än Wigges. PAH ansluter sig under 1943 till denna CG:s motsträviga linje. Hänvisar i dagboken<br />
till rapport: Hitler har sagt att han vet att han inte kan göra något åt svenskarna. Skillnad CG-<br />
PAH: CG beredd ta risker för att hjälpa Finland. PAH säger senare att han representerar en<br />
försiktigare politik gentemot Tyskland, jämfört med CG (till Fagerholm)<br />
20 – USA erbjuder Finland hjälp med fredsförhandlingar gentemot Sovjet<br />
22 – Undén misslyckas med att samla opinion mot CG och PAH i utrikesutskottet, ang främst<br />
tysktågen. Försöker få CG och PAH inkallade till någon form <strong>av</strong> förhör i frågan. Istället<br />
anordnas utrikesnämndssammanträde, se 8 apr. Utrikesutskottet är främst ett informations-<br />
och diskussionsorgan för ledamöterna. Undén söker ändra på detta. Diskussion om<br />
transitotrafiken och permittentresorna. Angrepp mot regeringen, efter kurirplansincidenten.<br />
Undén anser angående permittentresorna att ”tiden nu borde vara inne för att allvarligt<br />
överväga borttvättandet <strong>av</strong> denna ’skönhetsfläkt’. Han sekunderades ivrigt <strong>av</strong> Sandler och<br />
andra socialdemokrater i utskottet.” Vare sig CG eller PAH närvarande.
23 – PAH klagar (i dagboken) över de borgerligas motstånd mot att <strong>av</strong>veckla<br />
transportförbudet mot samtliga kommunistiska tidningar<br />
24 – CG engagerar sig personligen i fallet med barnen Bondy. I ett brev till Richert <strong>från</strong><br />
Engzell understryks att CG sagt att den svenske utrikesministern själv kan åberopas, om det<br />
bedöms som lämpligt. Åtgärden är ovanlig och mycket kraftfull. Att Tyskland får veta att<br />
ärendet är på utrikesministernivå bör få dem att förstå all<strong>vare</strong>t. Visar också att CG är helt<br />
med på Engzells linje att rädda judar, därmed är också UD enigt. Samtidigt sägs det i<br />
Washington och London att judarna inte lider mer i kriget än andra folkgrupper. Brittiska UD<br />
fruktar tom att tyskarna ska övergå <strong>från</strong> utrotning till utvisning, och därmed förnedra andra<br />
länder med – underförstått judiska – invandrare. ”Sveriges utrikesminister är välinformerad<br />
om situationen och ibland direkt inblandad. Detta faktum ensamt gör honom unik bland sina<br />
kolleger i demokratierna.” (Levine) (FITA 186)<br />
24 – Hitler besöker östfronten. Säger att svenskarna invärtes står på motståndarens sida.<br />
Även om svenskarna är för kloka och försiktiga för att visa sina sympatier öppet så sätter de<br />
”alla möjliga krokben för mig” eftersom de har klart för sig att ”jag ej kan göra dem något”.<br />
Enligt tyska studier om möjligheterna att eventuellt anfalla Sverige så är det inte möjligt.<br />
Apr 1943<br />
• Grundherr i Stockhlm, helt andra tongångar än vid hans senaste besök 1940. Då var<br />
temat tyska beskyllningar mot Sverige, nu svenska mot Tyskland.<br />
• Bermudakonferensen, de allierade talar om Förintelsen? ”Av historiker sedd som en<br />
tom övning i PR” (Levine, FITA 189) Amerikanska UD gjorde allt för att konferensen<br />
skulle få minimala resultat.<br />
• Tyskland hittar massgr<strong>av</strong>ar med polska officerare vid Smolensk, <strong>av</strong>rättade <strong>av</strong> Sovjet,<br />
vilket förbistrar förhållandet Sovjet-Polen inför framtiden. Så sent som 2005 kräver<br />
Polen ursäkt, nu <strong>av</strong> Ryssland och Putin.<br />
1 – Öhrvall skriver direkt till CG, ang fallet Bernstein. Ska försöka rädda personen trots att<br />
denne inte omfattas <strong>av</strong> kr<strong>av</strong>en på svensk koppling? (FITA 218)<br />
1 – Vid föredragning uppges att transiteringstrafiken minskat 30-40 procent jämfört med<br />
1942. Men det är inte dags att stoppa trafiken helt, enl PAH (CG <strong>av</strong> samma åsikt). I början <strong>av</strong><br />
månaden meddelas tyskarna att dagskvoten godstågsvagnar till Norge och Finland ska skäras<br />
ner <strong>från</strong> 70 till 60 vagnar. Tyskarna måste dessutom noggrant se till att bara tyska<br />
medborgare reste med permittenttågen. Transporteras norrmän måste tar sig Sverige rätten<br />
att ingripa.<br />
1 – Tysklands deadline för utländska judar, kommer inte att gälla Sverige<br />
4 – PAH berör tysktågen i tal i Falun. Trafiken aldrig betraktats som önskvärd utan som ”en<br />
<strong>av</strong> de bördor som vårt land måst påtaga sig som en följd <strong>av</strong> stormaktskriget”. Kritiken<br />
tystnar.<br />
5 – Adler-Rudel-förhandlingarna. Johnson beordras kontakta sv regeringen om räddandet <strong>av</strong><br />
ett antal polska barn, dvs Adler-Rudel-planen.<br />
5 – UD får rapport om att 22 judar har lyckats ta sig till Sverige <strong>från</strong> Tyskland, Frankrike och<br />
Holland<br />
5 – Bondy-fallet. Svenska diplomaterna upprörda, eftersom pojkarna fortfarande hålls kvar i<br />
Theresienstadt, trots löften om frigivande och trots att CG personligen engagerat sig. von<br />
Post till Grundherr.<br />
8 – Utrikesnämndssammanträde, CG föredrar om transitotrafiken, försiktig linje. Trafiken är<br />
en fråga ”som tarvade att mycket noggrant prövas”. Undén vill <strong>av</strong>veckla trafiken snabbt. Får<br />
mothugg <strong>av</strong> PAH. Undén och Sandler framstår som isolerade i sina at<strong>tack</strong>er på CG och PAH.<br />
PAH säger sedan till finske ministern att Undén och Sandler ”ej hade något som helst<br />
inflytande”. Grundar Undéns hat mot CG? Vad hade hänt om enbart CG, ej PAH? I<br />
oppositionell press krävs ständigt CG:s och Westmans <strong>av</strong>gång.
9 – Adler-Rudel-förhandlingarna. Johnson telegraferar tillbaka till Washington, har talat med<br />
Möller. Denne ska åter tala med regeringen men väntar sig inget konkret resultat. Frågan är<br />
varför. Ingen risk för svensk-tyska relationerna att åtminstone ta upp frågan. Och Sverige<br />
behöver desperat goodwill i USA. PAH säger själv att planen är orealistisk men att den skulle<br />
innebära bra propaganda i USA.<br />
9 – S-riksdagsgruppen röstar emot PAH i fråga om ett oreserverat förnyande <strong>av</strong><br />
transportförbudet, s-opinionen känner sig friare vad gäller beredskapspolitiken<br />
10 – PAH uttrycker Sveriges beroende <strong>av</strong> tyska leveranser, inför SSU: ”Tyskarna levererar<br />
framför allt kol och koks. Jag måste säga, att vi är närmast överraskade <strong>av</strong> att tyskarna<br />
lyckats hålla sina leveranser.”<br />
10 – Finland svarar nej på det amerikanska erbjudandet om hjälp med fredsförhandlingar.<br />
11 – Problem för s, brist på positiva paroller. Kommunisterna rider på prestigen som<br />
sovjetunionens framgång skänker. Till höger finns Kämpande demokrati och tidningen Trots<br />
allt! Partistyrelsen diskuterar, kommunistiska framgångar i fackföreningsvalen i Stockholm<br />
väckarklocka. PAH varnar för Kämpande demokrati, Höglund svarar genom att peka på<br />
motsättningen mellan regeringens politik och folkviljan. Missnöjet inom s med regeringens<br />
utrikespolitik kulminerar i maktkamp mellan Höglundare och Per Albin-anhängare<br />
12 – Thomsen till CG. Säger sig veta att transittrafiken inställs om kriget i Norge blossar upp<br />
igen. Bekräftas <strong>av</strong> CG, som tillägger att ”det även utan en sådan förändring i läget kunde<br />
bliva nödvändigt för oss att nedskära eller <strong>av</strong>bryta tranisteringen <strong>av</strong> permittenter och<br />
krigsmateriel helt eller delvis”. En annan linje <strong>av</strong> CG än inför svenska politiker. (Carlgren 400)<br />
13 – Adler-Rudel-förhandlingarna. Johnson får veta att regeringen accepterar hans plan och<br />
att han ska vända sig till Boheman för vidare arbete. Denne har redan tidigare samma dg talat<br />
med Johnson. Boheman har sagt att Tyskland troligen kommer att vägra låta polska judiska<br />
barn komma till Sverige, med hänvisning till tidigare tyska <strong>av</strong>slag. Detta är inte helt ärligt,<br />
eftersom Tyskland då och då låtit judar komma till Sverige. Boheman talar även med Adler-<br />
Rudel och säger att Sverige är berett att kontakta Tyskland, men bara om de allierade<br />
regeringarna officiellt föreslår en sådan åtgärd. Adler-Rudel klagar hos allierade sändebud,<br />
eftersom han nu tror att svenska regeringen redan accepterat hans plan. Boheman får då<br />
motta telefonsamtal <strong>från</strong> amerikanska och brittiska tjänstemän som manar till ett mer<br />
välvilligt besked åt Adler-Rudel.<br />
13 – Grafströms svärfar flyttas till generalkonsulposten i Istanbul, ”knappast någon<br />
befordran”. Nazister ersätter ”på några <strong>av</strong> de viktigaste posterna diplomater <strong>av</strong> ’den äldre’<br />
skolan.” Bla får Weizsäcker sparken.<br />
15 – Regeringen diskuterar Adler-Rudel-planen. Möller berättar att Adler-Rudel föreslår att<br />
Sverige begär att Tyskland låter Sverige motta judiska barn. Siffran 20.000 eller att det<br />
handlar om polska barn nämns inte. PAH pessimistisk om chanserna. Bagge håller med Möller<br />
om att man bör försöka, bra good will i USA och UK. Bramstorp emot. Beslutas att utreda<br />
saken närmare. Alltså – trots att Adler-Rudel tror motsatsen – inget positivt beslut ens nu.<br />
15 – Adler-Rudel talar med Möller om Bohemans negativa attityd. Möller berättar att<br />
Boheman har gett felaktiga uppgifter, svenska regeringen har aldrig krävt ett ”officiellt<br />
förslag” <strong>från</strong> de allierade.<br />
15 – Ubåten Ulven sprängs på västkusten, 33 man ombord.<br />
16 – Ulven rapporteras försvunnen. Rykten om att den sänkts <strong>av</strong> tyska fartyg.<br />
17-18 – Horthy möter Hitler i Österrike. Hitler kräver hårdare åtgärder mot de ungerska<br />
judarna, men Ungern står emot.<br />
17 – Johnson i direktkontakt med Möller, som berättar att inget regeringsbeslut fattats. Men<br />
PAH her begärt att Boheman ska undersöka de praktiska möjligheterna.<br />
18 – Adler-Rudel träffar Boheman, beskriver honom som ”extremt vänlig och hjälpsam”.<br />
Boheman hävdar att enbart Möllers samtycke krävs, återigen en osanning. Mölle rhar inte<br />
auktoritet att fatta beslutet själv.
19 – Befälha<strong>vare</strong>n på svenska ubåten Draken rapporterar att han blev beskjuten <strong>av</strong> ett tyskt<br />
handelsfartyg, Altkirch, då han befann sig på ungefär samma plats som Ulven. Den svenska<br />
protestnoten slår rekord i skarpt och bestämt språk.<br />
19 – Gettoupproret. Tyskland förbered en tömning <strong>av</strong> gettot i Warszawa. Många <strong>av</strong> de<br />
kvarvarande ca 55 000 till 60 000 judarna gör väpnat motstånd med insmugglade lätta<br />
vapen och egentillverkade handgranater. SS och polistrupper anfaller med stridsvagnar,<br />
kanoner och eldkastare.<br />
20 – Adler-Rudel träffar Möller. Sverige är redo att göra en påstötning hos tyska regeringen<br />
(obs, ”redo” och inte ”kommer att”!) De allierade ska öka matleveranserna till Sverige och<br />
ska dessutom lova att barnen inte ska stanna i Sverige efter kriget. Allt detta enligt Adler-<br />
Rudel, inget svenskt dokument talar om dessa villkor. Inget tyder på att de någonsin<br />
diskuterats <strong>av</strong> regeringen eller UD. Boheman refererar däremot flitigt till dem tillsammans<br />
med Mallet/Johnson men aldrig med UD.<br />
20 – PAH föreslår regeringen att transportförbudet ska slopas, CG och Bagge stegrar sig.<br />
Kompromiss: Upphävs för två kommunistiska tidningar (Ny Dag, Norrskensflamman) medan<br />
den återstående (Arbetartidningen) blir belagd med förbud tom sep. PAH önskar i dagboken<br />
att återtagandet skulle ha skett ”mindre farsartat”.<br />
21 – von Post ska diskutera judiska frågor med Wagner, som dock inte vill (tycker frågan är<br />
jobbig?) utan ber sin kollega von Thadden. Bondyfallet diskuteras, liksom orsakerna till<br />
dröjsmålet. Lanserar teori om dröjsmålet, vissa länder kräver tillgång till enskilda judars<br />
tillhörigheter. Bondybarnen kan ha hamnat i denna kategori i den tyska kategorin. Föreslår,<br />
om transport till Sverige visar sig omöjligt, att pojkarna ska transporteras <strong>från</strong> Theresienstadt<br />
till en plats där de kan träffa en svensk representant. von Otter <strong>tack</strong>ar för beskeden och talar<br />
återigen om CG:s personliga intresse i fallet. Inget UD-dokument existerar som indikerar att<br />
tjänstemännen tror att tyskarna ljuger. Svenskarna vet att varje dröjsmål ändå innebär något<br />
positivt, judarna har inte dödats.<br />
22 – Grafström, lunch, Thomsen. ”Han har lyckats bra med inredningen <strong>av</strong><br />
beskickningshotellet vid Blasieholmshamnen. Prinsessan Wieds skräckmålningar <strong>av</strong> Hitler och<br />
Göring hade kommit bort… Jag satt mitt emot fru Martin, en <strong>av</strong> systrarna till Görings f.d. fru<br />
en devot hitlerprästinna som de andra.”<br />
23 – DN rapporterar att Conty officiellt anmälts som fransk chargé d’Affaires, de Vaux Saint<br />
Cyr har lämnat legationen. Även legationsrådet Gauquié har lämnat beskickningen. Ny chargé<br />
d’Affaires är en monsieur Conty, som ”sedan några dagar” vistas i Stockholm. Denne har<br />
blivit tvungen att anlita två låssmeder, för att överhuvudtaget kunna ta sig in på sin ny<br />
aarbetsplats. (Grafström)<br />
23 – Tyska regeringen lämnar ”ett oförskämt svar” på den svenska noten, angående<br />
beskjutningen <strong>av</strong> ubåten Draken. Hänvisar till en svensk order <strong>från</strong> augusti 1940, enligt vilken<br />
svenska ubåtar på västkusten ska undvika dykövningar då tyska fartyg är i närheten.<br />
Uppgiften visar sig dock vara sann, ordern existerar. ”Det börjar bli litet för mycket underliga<br />
order till tyskarnas förmån, som komma fram.” (Grafström)<br />
24 – CG kallar till sig Grafström, svar ska <strong>av</strong>gå på tyska noten. Söderblom, Grafström och<br />
”vissa herrar <strong>från</strong> marinstaben” under ledning <strong>av</strong> chefen för marinstaben, kommendör<br />
Strömbäck, formulerar ett svar, som godkänns <strong>av</strong> CG. S<strong>vare</strong>t lämnas <strong>av</strong> Richert vid sjutiden<br />
på kvällen, ”quick work, var<strong>av</strong> Söderblom har den huvudsakliga förtjänsten”. Enligt s<strong>vare</strong>t<br />
befann sig både Draken och det tyska fartyget Altkirch på svenskt vatten. Den svenska<br />
ordern är en säkerhetsföreskrift i svenskt intresse, som ”inte på något sätt konstituerade en<br />
åt Tyskland gjord utfästelse”. Svenska regeringen hemställer att tyska regeringen lämnar sina<br />
fartyg anvisningen att inte kränka svensk neutralitet. Men framför allt: ”Att man vid sökandet<br />
efter Ulven funnit förankrade tyska undervattensminor på svenskt vatten, <strong>vare</strong>mot bestämd<br />
protest framföres.” Det svenska s<strong>vare</strong>t är enligt Grafström ”en ganska stark sak”. Irritation<br />
mot Strömbäck, som flera gånger framhöll att chefen på Draken, en officer vid namn<br />
Svensson, ”i största utsträckning själv burit skulden till det passerade genom sina underliga
manövrer – alltså den tyska synpunkten”. Till slut är det ”symbolen inom administrationen för<br />
eftergiftspolitiken” Staffan Söderblom som ser sig tvungen att reagera. ”Söderblom –<br />
tempora mutantur! (tiderna förändras, förf anm) – blev till sist otålig och utbrast ’ja ja men<br />
gå nu för all del inte och sprid ut den versionen bland folk’.” De enda tidningar som tar parti<br />
för tyskarna är nazistpressen och GHT, ”som uppenbarligen blev för frestad <strong>av</strong> detta tillfälle<br />
att skälla på regeringen”.<br />
24 – Finlands nye utrikesminister Ramsay har besökt Ribbentrop. Större delen <strong>av</strong> personalen<br />
på USA:s beskickningspersonal i Helsingfors har förflyttats till Stockholm, endast en chargé<br />
d’Affaires är kvar. ”Detta är att betrakta som en sista varning till Finland.” (Grafström)<br />
25 – Johnson skulle kl 16 ha kommit till Söderblom, för att meddela svenska regeringen<br />
brytningen USA-Finland. Ändring i sista minuten. (Grafström)<br />
26 – Massgr<strong>av</strong>arna med polska officerare, som dödats <strong>av</strong> Sovjetunionen då landet var i pakt<br />
med Tyskland i samband med anfallet på Polen 1939, har hittats. Sovjetunionen <strong>av</strong>bryter de<br />
diplomatiska förbindelserna med den polska exilregeringen i London. ”I själva verket ligga nog<br />
orsakerna djupare och bottna i meningsskiljaktigheter angående Polens östgräns. Det hela är<br />
med andra ord ett förebud till de fredsregleringssvårigheter som en gång måste komma.”<br />
Visar svårigheterna i att ha Stalins Sovjetunionen som den viktigaste och mest <strong>av</strong>görande<br />
parten i alliansen mot Hitler. ”Det är sköna gossar att ha att göra med!” (Grafström)<br />
28 – Richert till Weizsäcker. Begär tyskt besked om lejdtrafiken, s<strong>vare</strong>t måste komma inom<br />
en vecka. Uteblivet besked betraktas <strong>av</strong> Sverige som ett nej.<br />
27 – Formell inbjudan till handelsförhandlingar i London<br />
30 – Amerikanska pr-aktiviteter startar i Sverige. Journalister kommer på studieresa.<br />
30 – Bagge och Domö besöker Finland. Förhoppning att Ryti ”tycktes icke helt vilja <strong>av</strong>visa<br />
tanken på att Finland skulle begagna ett lämpligt tillfälle, om ett dylikt erbjöde sig, att draga<br />
sig ur spelet”. G.A. Gripenberg ersätter Wasastjerna som minister i Stockholm.<br />
Maj 1943<br />
• Slaget om Atlanten vänder – de allierade får övertaget<br />
1 – Tyskland svarar om lejdtrafiken. Om Sverige ger internt besked till Tyskland om att Dicto<br />
och Lionel inte utlöper före en viss tidpunkt så kan lejdtrafiken återupptas. Prytz ordnar<br />
brittiskt samtycke.<br />
3 – Johnson har fin middag på Bellmansro, CG och Boheman bland gästerna. Grafström talar<br />
med Marcus wallenberg.<br />
4 – Svensk-amerikanska sällskapet ger stor middag på Grand Hotel Royal. Folke Bernadotte<br />
håller ett inledningstal. "Han gör ett betydligt hurtigare och intelligentare intryck än sina<br />
kusiner inom kungahuset. Drivhusatmosfären vid hovet är bestämt inte lyckad varken för<br />
utvecklingen <strong>av</strong> karaktären eller förståndsgåvorna."<br />
5 – Ubåten Ulven hittas<br />
6 – Tyskland tillåter åter lejdtrafiken, då Sverige (med brittiskt stöd) lovar att Dicto och<br />
Lionel inte kommer att löpa ut före 1 oktober. Nödvändiga tyska order skickas ut redan<br />
samma dag. Tyska syftet med att tillåta lejdtrafiken är ett försök att rädda<br />
permittenttrafiken. Diskuterar även möjliga motåtgärder, bla handelsblockad. Nedslående för<br />
Tyskland. Sverige kan uthärda minst ett halvårs blockad (sedan kommer iofs vintern).<br />
6 – Regeringen diskuterar utredning om vilka sakfrågor i de svensk-tyska förbindelserna som<br />
är särskilt belastande ur neutralitetssynpunkt. De är:<br />
1. Transitolagren som Tyskland lagt upp i Luleå och på andra orter i Norrland<br />
2. Ubåtshindren som Sverige lade ut i Öresund i maj 1940, på tysk begäran<br />
3. Icke-tyskar som transporteras på permittenttågen. En mycket känslig fråga, en följd<br />
<strong>av</strong> den den <strong>av</strong> Quisling utfärdade arbetstjänsten för norrmän i Tyskland.<br />
CG kommenterar att det är påfallande hur få tveksamheter som kommit fram. Anser att<br />
transitolagren bör <strong>av</strong>vecklas, annars kanske allierade bombningar <strong>av</strong> Luleå (helt ok enl<br />
folkrätten?). Wigge och Eriksson vill även ta bort ubåtsspärren men CG vägrar, med stöd <strong>av</strong>
PAH. Vad gäller norrmännen hade tyskarna enl CG lovat att dessa skulle forslas på andra<br />
vägar.<br />
7 – CG håller tal i Eskilstuna, framhåller att transiterings<strong>av</strong>talet <strong>från</strong> 1940 när som helst kan<br />
återkallas. Olust hos PAH och CG:s medarbetare driver på. (TIETT 120) Tyskland replikeras<br />
endast matt (två veckor senare).<br />
9 – Ruhrdammarna har sprängts, datum?<br />
10 – Grafström skriver att motståndet hårdnar i Danmark. "Tyskarna synes emellertid <strong>av</strong> allt<br />
att döma och hur märkligt det än kan förefalla ha tagit en viss lärdom <strong>av</strong> misslyckandet i<br />
Norge och gå försiktigare fram i vårt södra grannland."<br />
10 – Danielsson rapporterar till CG <strong>från</strong> Ungern. Trycket mot judarna har lättat, trots Hitlers<br />
kr<strong>av</strong>. Skillnaden är ”slående”. Den antisemitiska retoriken har mjuknat. Kallay vill inte<br />
verkställa någon deportation <strong>av</strong> judarna förrän en lämpig plats har hittats att föra dem till,<br />
dvs vill inte att de ska mördas. Reeringen vill inte genomföra antijudiska åtgärder, som inte är<br />
i enlighet med ”kristen kultur”.<br />
10 – Handelsförhandlingarna USA-Storbritannien-Sverige startar i London. Hägglöf leder<br />
delegationen, även Marcus Wallenberg och byråchef Nils Ståhle. Delegationens enda<br />
instruktion är att, om möjligt, undvika en brytning. Brittiske blockadministern lord Selborne<br />
inleder, britterna har intrycket om svenskarna: ”Stundom had eden känslan att under det vi<br />
får alla sympatier, får tyskarna alla varor.” Delegationen även Winant (”som till utseendet<br />
något erinradeom Abraham Lincoln”. Förutsättning för förhandlingar är att svenska<br />
regeringen säger i<strong>från</strong> när permittenttrafiken ska <strong>av</strong>skaffas. Inskränkningar i svensk export till<br />
Tyskland, dess allierade (till exempel Finland) och ockuperade länder (”Axis Europe”). Varnar<br />
för krediter till Tyskland och för hjälp åt Finland. Tranisteringarna även aktuella. Winant menar<br />
att tiden är inne för Sverige att i handling visa sina sympatier för de fria folkens sak. Allierat<br />
PM fastställer bla att den svenska exporten till ”Axis Europe” ska dras ner till 1938 års nivå.<br />
Bohemans första kommentar är att kr<strong>av</strong>en ”synes överträffa värsta farhågor”. Men denne ska<br />
enligt Hägglöf h alovat bort ett stopp i permittenttrafiken i Stockholm, vilket Sargent<br />
meddelar. ”Jag får bekänna att jjag kände mig rätt snopen.” (Hägglöf 177) Förhandlingarna<br />
pågår i sex veckor, de svenska förhandlarna är i tydligt underläge. Tvingas ge vika för<br />
allierade kr<strong>av</strong>, dåligt stöd hemi<strong>från</strong>. Medgivandena handlar ofta om Sveriges politik gentemot<br />
Tyskland, oro i regeringen. Bagge säger att även Sverige har fått sin Londonregering. Hägglöf<br />
beklagar sig: ”Ett allvarligt bekymmer var att allteftersom förhandlingarna i London framskred<br />
blev Stockholm allt tystare och tystare. Vi sände dagligen långa och detaljerade telegram,<br />
men erhöll allt färre svar. Slutligen verkade meddelandena <strong>från</strong> Stockholm mest som ett<br />
missnöjt mummel.” (Hägglöf 178)<br />
12 – Axelmakterna kapitulerar i Tunis<br />
13 – Hemligt riksdagssammanträde. Fredrik Ström (s) förhör sig om ryktet att svenska<br />
utrikesledningen – dvs CG – animerat Finland att gå samman med Tyskland 1941<br />
13 – von Otter besöker åter von Thadden på AA. Diskuterar återigen särskilt fallet Bondy,<br />
von Thadden skyller nu på "tekniska svårigheter". Träffar även informellt von Hahn, som ber<br />
om en tjänst. Vill att von Otter ska förklara för sina överordnade (dvs CG) att problemen med<br />
svenskarnas önskemål inte är AA:s fel, problemet ligger hos lokala befälha<strong>vare</strong>.<br />
13 – De sista axelmaktsförbanden kapitulerar i Nordafrika<br />
Mitten <strong>av</strong> maj – CG talar med Mallet. Säger att ”man i London hölle före, att svenska<br />
regeringen, som på sätt och vis intagit en ställning som non-belligerent till axelns förmån,<br />
med det snaraste måste <strong>av</strong>veckla alla särskilda koncessioner åt det hållet och så småningom<br />
övergå till ett slags non-belligerency till de allierades f<strong>av</strong>ör”.<br />
15 – Mallet säger till Boheman att ingen som helst militär fara hotar Sverige<br />
16-17 – Ruhrdammarna förstörs <strong>av</strong> brittiskt bombflyg<br />
16 – Gettoupproret i Warszawa är nerkämpat <strong>av</strong> tyskarna.
17 – Amerikansk spionrapport <strong>från</strong> Stockholm till OSS (Office of Strategic Studies,<br />
föregångaren till CIA) talar om möjligheterna att få CG <strong>av</strong>satt. Det ska pågå sådana<br />
ansträngningar, ledda <strong>av</strong> familjen Bonnier. Även Kämpande demokrati, LO och Trots Allt!<br />
”Det är denna rapportörs intryck, efter att ha talat med många svenskar, att den svenska<br />
allmänheten inte helhjärtat stöder utrikesministern, mr. Christian <strong>Günther</strong>. Extremisterna<br />
bland hans kritiker kallar honom helt enkelt för ’definitiv tyskvän’. De mer återhållsamma<br />
kritikerna ser honom inte som tyskvän, utan bara som vek eller rädd. Det ökande missnöjet<br />
mot landets eftergifter till Tyskland ger bränsle åt anti-<strong>Günther</strong>-fraktionen.<br />
Bland de mest prominenta i oppositionen mot utrikesministern finns två grupper: Den ena är<br />
den rika judiska förläggarfamiljen Bonnier, bokförläggare och ägare till den numera<br />
proallierade dagstidningen ’Dagens Nyheter’. Den andra är en organisation kallad ’Kampande<br />
Democrati’ (’Kämpande demokrati’, förf anm) Denna grupp sponsras definitivt, men inte<br />
alltför öppet eller bullrande, <strong>av</strong> Landsorganization (LO, förf, anm)...<br />
Bonniers och Kampande Democratis välorganiserade kampanj för att tvinga bort <strong>Günther</strong> <strong>från</strong><br />
utrikesministerposten och förkasta den svenska neutralitetspolitiken nådde en höjdpunkt i ett<br />
stort massmöte nyligen i Stockholms konserthus. Männen bakom detta möte var Emil<br />
Hagberg, ordförande i ’Trots Allt’, en Stockholmsbaserad tidning som är starkt pro-Förenta<br />
Nationerna, Olle Nystedt, en stockholmspräst med titeln pastor primarius, och Gust<strong>av</strong><br />
Hellström, sedan länge aktiv i rörelsen.<br />
Det centrala temat under mötet var att Sverige borde skaffa en ny och mer strömlinjeformad<br />
utrikesminister, som kunde <strong>av</strong>bryta ’permissionstågen’ genom Sverige <strong>från</strong> Tyskland och på<br />
andra sätt strama upp Sveriges politik gentemot Tyskland.”<br />
Tor Bonnier är vid denna tid både styrelseordförande i DN och styrelseordförande i Albert<br />
Bonniers Förlag.<br />
17 – Linkomies håller tal, lämnar lång och reservationslös deklaration om kamp till det<br />
yttersta mot Sovjetunionen. Finland har ”icke någon möjlighet att vända tillbaka <strong>från</strong> den väg<br />
som angreppet <strong>från</strong> öster har tvingat oss att slå in på”.<br />
18 – Regeringen beslutar ta emot 14 judar <strong>från</strong> Finland. Finska regeringen hade funderat på<br />
att ge dem till Tyskland, men nu ska de istället till Sverige. CG negativ, anser att ”det var<br />
olämpligt ur svensk synpunkt att ta över för många <strong>av</strong> dessa judar då det kunde tydas som<br />
Sverige vore villigt att vara någon sorts allmän evakueringsplats för judar”. PAH säger emot<br />
CG och driver genom sin vilja. CG troligen rädd för offentlighet? (Bagge, PA 373)<br />
18 – Adler-Rudel tillbaka i London. ”Avseende räddningsarbetet har jag haft viktiga och till<br />
och med framgångsrika förhandlingar med den svenska regeringen.” Adler-Rudel har, enligt<br />
Levine, blivit lurad <strong>av</strong> Erik Boheman att tro att den svenska regeringen är villig att ta emot de<br />
20.000 judarna. (FITA 208)<br />
18 – Bagge beskriver de allierades handelskr<strong>av</strong> som utpressning<br />
19 – Handelsförhandlingar i Stockholm Sverige-USA. Bagge skriver i dagboken om den<br />
deprimerade tonen i konversationerna. Frågan är om det överhuvudtaget är någon idé att<br />
förhandla, anmärker han i dagboken.<br />
20 – De amerikanska journalisterna tas emot <strong>av</strong> Karl Gerhard i Saltsjöbaden. Möller "med<br />
beryktad maka" är med. Karl Gerhard sjunger kupletter, vilket tas väl emot <strong>av</strong> svenskarna<br />
men amerikanarna har svårare att förstå underhållarens komplicerade kupletter.<br />
20 – Warszawasvenskarna har överförts till Moabitfängelset, rättegången ska börja i juli<br />
22 – CG vill inte medverka i att överföra en hälsning <strong>från</strong> tyska motståndsrörelsen<br />
(Goerdeler?) till Churchill. Enligt meddelandet måste Casablanca-deklarationen och kr<strong>av</strong>et på<br />
ovillkorlig kapitulation mjukas upp om nazistregimen störtas <strong>från</strong> makten i Tyskland.<br />
22 – Brittiska legationen skriver till UD: ”Beslutet <strong>av</strong> den svenska regeringen att erbjuda sig<br />
att kontakta den tyska regeringen för att ge asyl åt 20.000 judiska barn är en humanitär<br />
gest som uppskattas högt <strong>av</strong> hans majestäts regering.” Johnson får dagen innan<br />
instruktioner att göra allt för att stödja projektet. Men inget kommer att hända. De allierade<br />
kommer att förhala beslutet, se vidare 30 augusti.
22 – Stalin upplöser Komintern, bla för att förbättra förhållandet till Polen<br />
25 – Boheman varnar i regeringen för att om ett <strong>av</strong>tal mellan västmakterna och Sverige ”inte<br />
kom till stånd skulle vi komma i ett mycket obehagligt läge i fråga om det allmänna<br />
förhållandet i synnerhet mellan USA och Sverige”.<br />
28 – De allierade kräver omfattande inskränkningar i Sveriges handel med Tyskland och<br />
Finland, CG och Bagge upprörda. Bagge hotar <strong>av</strong>gå om regeringen går med på kr<strong>av</strong>en om<br />
inskränkning <strong>av</strong> krediter och vapen åt Finland. PAH genmäler att Sverige inte längre kan<br />
engagera sig i Finland. (PAOK 314) Sverige hade hoppats att bara upphävandet <strong>av</strong><br />
permittenttrafiken skulle vara nog åt de allierade, upphöra till 1okt. Men denna eftergift redan<br />
inkasserad <strong>av</strong> de allierade. Motsättningarna i regeringen gör arbetet omöjligt för förhandlaren<br />
Hägglöf i London.<br />
28 – CG lobbar för Finland i Washington för sista gången. Den finska separatfredstanken är<br />
under våren en stor fråga i den svenska opinionen, men inte i den svenska utrikespolitiken.<br />
Sommaren 1943<br />
• CG har lämnat högerflygeln i regeringen, nu i mitten med PAH (HK 97)<br />
• Utbildningen <strong>av</strong> norska polisstyrkor i Sverige startar. Harry Söderman svensk<br />
kontaktman (kontakten tagen med norrmännen redan våren 1942, sedan feb 1943<br />
igång. Utbildningen sker på slottet Johannesberg i Gottröra, norr om Stockholm,<br />
under förespegling att norrmännen är på hälsohem). Växer, oktober/november<br />
tvingas svenska regeringen ingripa och styra upp. Hjälpen tillkom inte på svenskt<br />
initiativ, istället smugits på svenskarna. Det som först varit läger för hälsokontroll <strong>av</strong><br />
flyktingar visade sig vara träningsläger för polisstyrkor och till slut läger för militär<br />
utbildning. Sverige fraktar under kriget 5.200 kpistar, 5.000 karbiner och 10.000<br />
handgranater till danska motståndsrörelsen. Norska motståndsrörelsen har<br />
vapenförråd och livsmedelsförråd på svenskt territorium. Dessutom krediter. Tyskland<br />
protesterar mot att Sverige utbildar norska och danska polistrupper.<br />
• UD:s aktioner för att rädda judar utsträcks till i princip vilken jude som helst som på<br />
något sätt kan komma ifråga för svenskt beskydd.<br />
• Posten som svensk minister hos norska regeringen (exilregeringen) reaktiveras, Johan<br />
Beck-Friis (som varit stationerad i Lissabon) minister. Svensk markering.<br />
Ämbetsmännen på AA anser i regel att ockupationen <strong>av</strong> Norge sköts på ett olyckligt<br />
sätt och är tillgängliga för svensk argumentation. Men Terboven står Hitler nära.<br />
• Initiativet i kriget är definitivt på de allierades sida<br />
• Hitlers order om att aldrig tillåta reträtt innebär katastrofala inringningar på<br />
östfronten<br />
• Svenska beskickningen <strong>från</strong> Moskva, som evakuerats i nov 1941, anländer till Sverige<br />
(Åström 58) Wigge frågar ut Åström om sociala lösningar, framstegen i<br />
Sovjetunionen (Åström 60)<br />
Jun 1943<br />
• PAH beskriver permittenttrafiken som en börda för Sverige i ett tal. Den svenska<br />
neutraliteten svänger om, <strong>från</strong> att vara till förmån gentemot Tyskland till att vara till<br />
förmån för de allierade. Tyskarna försöker främst, ganska lågmält, behålla de förmåner<br />
de skaffat sig under de tidiga krigsåren. Främst varutransporter viktiga (mycket<br />
viktigare är permittenttrafiken). Godstrafiken försörjde tyska förband i Nordnorge och<br />
norra Finland. OKW skärper kr<strong>av</strong>et på att de tyska trupperna ska ha förråd som räcker<br />
nio månader. Men den svenska opinionen irriterar sig främst på permittenttrafiken, ”en<br />
fortlöpande daglig drängtjänst åt Norges förtryckare” (Carlgren 399). CG överskattar<br />
Tysklands maktställning på kontinenten, ”det sårade rovdjurets sista slag kan vara<br />
fruktansvärda” (till medarbetare) (SBL 646)
• Öhoppandet i Stilla h<strong>av</strong>et inleds <strong>av</strong> amerikanerna, syftet är att kringgå de starkaste<br />
japanska garnisonerna<br />
Början <strong>av</strong> månaden – Ribbentrop framför förhoppning om flottsamarbete mellan Sverige och<br />
Tyskland. Syftet ska vara att förhindra att tyska minor kommer in på svenskt vatten, vilket<br />
förorsakat Ulvens förlisning. Överläggningar leder till att tyskarna lovar att inte lägga minor<br />
nära svenskt territorialvatten.<br />
1 – USA-journalisterna reser<br />
6 – CG håller tal på svenska flaggans dag i Sandviken (TIETT 144)<br />
8 – UD-PM. ”De till Tyskland gjorda eftergifterna h<strong>av</strong>a skett under ett visst nödtvång och<br />
ytterst för att bevara vår frihet och självständighet. I fråga om de nu föreslagna eftergifterna<br />
till de allierade föreligger intet dylikt nödtvång, utan de skulle väl närmast göras för att skaffa<br />
oss ett gynnsammare faktiskt utgångsläge i framtiden.” Viktig princip, ska eftergifterna till<br />
Tyskland ersättas med eftergifter åt de allierade, dvs inte neutralitet?<br />
8 – Mallet överlämnar PM. Luftwaffe har tillgång till 100 bombplan med lång räckvidd, medger<br />
40-50 uppdrag om dygnet under en utdragen period om två-tre veckor. Inte särskilt<br />
skräckinjagande för Sverige.<br />
11 – Richert talar inför regeringen. Sverige behöver inte frukta tyskt anfall, så länge den<br />
svenska beredskapen är hög nog att ställe till verkliga svårigheter för de tyska trupperna.<br />
Eriksson står bakom initiativet till att låta Richert tala.<br />
14 – Hägglöf telegraferar slutrapport om förhandlingsresultatet i London. Instrueras att<br />
snarast återvända till Stockholm. Svårt. Det svenska planet som gått till London har blivit<br />
nedskjutet <strong>av</strong> tyskarna. Flyger till Färöarna, sedan båt till Sverige.<br />
15 – Thörnell varnar för tysk reaktion om premittenttrafiken sägs upp, PAH tydligen lyhörd.<br />
CG tror att risken för Sverige är större om uppsägningen kommer samtidigt då militära<br />
urladdningar sker på andra håll. Lätt att flytta om förband mot Sverige? Anser att man bör<br />
vänta.<br />
16 – Gustaf V fyller 85 år, hyllas <strong>av</strong> folket – och <strong>av</strong> Hitler, som skickar ett mycket vänligt<br />
lyckönskningsbrev. SF-journalen filmar firandet, regeringen kommer i grupp efter<br />
gudstjänsten i Storkyrkan. CG kommer dock helt själv efteråt, liksom ännu senare PAH. Sedan<br />
böjar ösregnet. PAH hyllar kungen, kallar honom ”den folkkäre” och hävdar att ”banden<br />
mellan kung och folk knutits ännu fastare”. PAH har slutat vara republikan, en fråga som<br />
kommer att ställa spå sin spets på s-kongressen maj 1944. Kungens <strong>tack</strong>tal ställer dock till<br />
det för PAH, ”Kungatalet kunde varit bättre <strong>av</strong>vägt”, skriver PAH i dagboken. Kungen säger:<br />
”Under rådande stora världskris har jag ansett det vara min o<strong>av</strong>visliga plikt att genom ett<br />
personligt ingripande vid flera tillfällen söka hjälpa landet ur stundens svårigheter.” Kan<br />
uppfattas som ett misstroendevotum mot PAH. De händelser kungen syftar på har i flera fall<br />
dessutom ett direkt samband med CG:s agenda.<br />
16 – Beredning. PAH <strong>av</strong>färdar hotet om tysk invasion pga förestående uppsägning <strong>av</strong><br />
permittenttrafiken. Inte heller Richert eller Thörnell tror på ryktena. CG vill vänta tills 1<br />
augusti med fatt bestämma tidpunkt för uppsägningen <strong>av</strong> trafiken. Ett beslut nu skulle <strong>av</strong><br />
tyskarna sammankopplas med handelsförhandlingarna med västmakterna. Tankegången går<br />
inte hem, men PAH vill inte fatta beslut. PAH skriver i dagboken att: ”Själv tror jag på en rätt<br />
stark tysk reaktion, men inte nödvändigtvis anfall.” Resultatet blir att de allierade ska<br />
underrättas om att transiteringarna upphör de närmaste månaderna.<br />
18 – Richert kontaktas <strong>av</strong> nederländsk medborgare (Sverige skyddsmakt) som vill att Sverige<br />
undersöker möjligheterna att rädda nederländska judar. Vill även att Sverige ska försöka<br />
stoppa brittiska radiosändningar om deportationerna <strong>av</strong> judar, eftersom dessa anses reta<br />
tyskarna. Det sista kr<strong>av</strong>et hänvisas till Sjöborg i London. Denne rapporterar till CG, skriver<br />
det han vet om de nederländska judarna. Den totala judiska befolkningen i Nederländerna är<br />
nu 6.000 individer, jämfört med 160.000 innan kriget. Dock förekommer inhemska protester<br />
mot deporteringarna, vilka sker till koncentrationsläger i Polen och Nederländerna. Dessa<br />
karakteriseras, enligt Sjöborg, <strong>av</strong> en brutalitet som inte kan beskrivas i skrift.
19 – Londonförhandlingarna <strong>av</strong>slutas. Överenskommelsen kan träda i kraft 1 juli om den<br />
godkänns <strong>av</strong> svenska regeringen. Sverige åtar sig bland annat att till 1 oktober upphöra med<br />
permittenttrafiken och med transporten <strong>av</strong> krigsmateriel. Inga tyska fartyg lastade med<br />
krigsmateriel eller soldater ska få passera Falsterbokanalen. All eskort ska också upphöra.<br />
Även stora inskränkningar <strong>av</strong> affärerna med Finland. Dvs åter till neutraliteten <strong>från</strong> 1939. Å<br />
andra sidan ska de svenska oljekvoterna fördubblas. Avtalet innebär en svensk anpassning till<br />
en nära förestående allierad seger. Problemet för Sverige är att kol- och koksleveranserna<br />
<strong>från</strong> Tyskland är mycket viktigare än oljan <strong>från</strong> väst. Men det svenska intresset ligger inte i<br />
varor utan i goda relationer med de allierade. Boheman: ”Om <strong>av</strong>tal inte kom till stånd skulle vi<br />
komma i ett mycket obehagligt läge i fråga om det allmänna förhållandet i synnerhet mellan<br />
USA och Sverige.”<br />
24 – Rapport <strong>från</strong> von Post till tf utrikesminister PAH angående ansträngningarna rörande<br />
judarna. Chanserna till framgång är så små att von Post anser framtida verksamhet utesluten.<br />
Tecken på realism?<br />
25 – CG förklarar för Mallet att Sverige måste hjälpa Finland – ”Sveriges dotter” – ut ur den<br />
farliga situation som den finska regeringen försätter landet i. En för CG ”rätt ovanlig patetisk”<br />
formulering, enligt Carlgren (sid 476). Att föra Finland ur kriget har, med tanke på<br />
Sovjetunionens allt hårdare syn på Sverige, blivit ett svenskt intresse. Möjlighet för att<br />
förbättra relationen till Sovjetunionen, som med all sannolikhet i framtiden kommer att<br />
behärska Östersjöområdet. Men under sommaren 1943 är den finsk-sovjetiska fronten<br />
ganska lugn, inga förändringar sker. Och finländarna vägrar att lova tyskarna att inte ingå<br />
separatfred. Tyksrna ger extra spannmålsleveranser till Finland, som svarar genom att<br />
manifestera sin självständighet gentemot vapenbrodern: Den finska SS-bataljonen upplöses.<br />
28 – Beredning. Hägglöf tillbaka <strong>från</strong> handelsförhandlingarna i London. Möts <strong>av</strong> fientlig<br />
hemmaopinion, anses att han överskridit sina befogenheter. Tas emot <strong>av</strong> Boheman: ”Detta är<br />
den största dumhet som begått sunder min tid i utrikestjänst.” Det talas ironisk tom att även<br />
Sverige fått sin Londonregering. I själva verket gjort det bästa <strong>av</strong> situationen. Medger att<br />
<strong>av</strong>talet innebär besvär för Sverige som är värre än en <strong>av</strong>bruten Göteborgstrafik. CG säger att<br />
<strong>av</strong>talsutkastet ger ”ett skrämmande intryck”. Handeln med Tyskland och <strong>av</strong> Tyskland<br />
kontrollerade länder (dvs inkl Finland) ska reduceras 30 procent jfr med 1942. Detta<br />
samtidigt som Sveriges handel med Tyskland ökar. Men utan <strong>av</strong>tal så får den svenskfientliga<br />
propagandan fritt spelrum i Washington. Morgenthau och militärerna får överhanden. Hägglöf<br />
anser att med ett <strong>av</strong>tal dras ett streck över de gamla eftergifterna till Tyskland. Sverige får<br />
”långt större möjligheter att delta i efterkrigstidens återuppbyggnadsarbete” (jfr CG:s tal om<br />
ett svenskt deltagande i det Nya Europa, 1940-41). Hägglöf menar även att ett <strong>av</strong>tal senare<br />
bara blir ännu mer dyrköpt. London och Washington är trötta på Sveriges invecklade och<br />
oklara formuleringar. CG anser att <strong>av</strong>talet bara kan accepteras under tvång, och inget sådant<br />
läge är aktuellt. Sverige bör ”i London säga att man ... hade för <strong>av</strong>sikt att föra en politik som i<br />
stora drag följer <strong>av</strong>talets linjer. Man kunde sedan vägra kredit till Tyskland och låta<br />
transiteringen upphöra. Efter detta skulle det vara lättare att föra nya förhandlingar utan<br />
dylika belastningar.” CG understryker att förhållandet till Sovjet är ett större bekymmer än<br />
förhållandet med väst. De svensk-sovjetiska handelsförbindelserna är ett bättre sätt att<br />
förbättra förhållandet till de allierade. Möjlig fördel med <strong>av</strong>talet är bättre goodwill i<br />
Sovjetunionen, som är misstänksamt mot Sverige. Sovjetiska tidningar anklagar Sverige för<br />
att vara en tysk satellit. Får medhåll <strong>av</strong> Wigge, som tycker att förhållandet till Sovjetunionen<br />
är viktigast. PAH är på CG:s negativa linje, det är utmanande mot Tyskland att både<br />
acceptera <strong>av</strong>talet och <strong>av</strong>sluta transiteringarna. PAH är ”inte så säker på att Tyskland inte kan<br />
göra oss någonting militärt”. Först ska transiteringarna ordnas, sedan får man se.<br />
Avslutandet <strong>av</strong> <strong>av</strong>talet bör uppskjutas. Eriksson och Wigge de enda som vill sluta <strong>av</strong>tal. CG<br />
har innan mötet talat med Mallet, framhållit att <strong>av</strong>talets värde för Sverige är mycket litet. CG<br />
skäller efter beredningen ut Hägglöf. ”Vad som är särskilt upprörande är att vi inte utan<br />
allierat samtycke skall få exportera livsmedel till Finland.”
28 – Kumlin ska bli sändebud i Rio de Janeiro, Grafström eventuellt ny biträdande<br />
<strong>av</strong>delningschef på politiska <strong>av</strong>delningen.<br />
29 – UD får brev <strong>från</strong> två privatpersoner i Tel Aviv. De skriver att svenska UD är känt för sina<br />
insatser för att hjälpa judar i fara. Deras syster är i Prag och riskerar att omkomma i den<br />
pågående utrotningskampanjen. Engzell vidarebefordrar ärendet till svenska legationen i Prag,<br />
med instruktionen att ge hjälp om det är möjligt.<br />
30 – Diskussionerna fortsätter i regeringen.<br />
Jul 1943<br />
• Finland undrar om CG vill underlätta finsk separatfred genom utfästelser om<br />
försvarssamarbete (nya sändebudet Gripenberg). CG <strong>av</strong>visar. Stalin är realist, säger<br />
han. Om han vet att det på andra sidan Finland finns ett mot Sovjet vänligt Sverige,<br />
så lugnar han sig kanske. Däremot inte om det finns ett svenskt-finskt<br />
försvarsförbund. ”Sverige kan bäst hjälpa Finland genom att hålla sig på så god fot<br />
som möjligt med Ryssland”<br />
• Hamburg ödeläggs <strong>av</strong> brittiskt flyg<br />
1 – Warszawasvenskarna får sina domar. Herslow döms till döden för spioneri för Polens<br />
räkning. Häggberg, Widén och Berglind döms till döden för spioneri för UK:s räkning. Gerge<br />
till livstid för spioneri för Sveriges räkning. Lagerberg och Grönberg frikänns men ska<br />
återföras till Gestapo. "Denna dom tycks äntligen ha fått beskickningen i Berlin och<br />
utrikesdepartementet att ägna något mer än ett förstrött intresse åt våra landsmän, som<br />
sedan ungefär ett år hållits fängslade i Tyskland. En <strong>av</strong> Richerts första åtgärder var, jag höll<br />
på att säga naturligtvis, att anhålla om att all publicitet i saken i Sverige borde undvikas."<br />
(Grafström) Richert vill överlämna nådeansökan <strong>från</strong> kungen. CG inte på plats, beslutas att<br />
vänta till nästa dag så att CG och regeringen kan få säga sitt.<br />
2 – CG på plats, tar itu med Warszawasvenskarna. Utvecklas till konflikt med Richert, som<br />
inte vill överlämna ett meddelande <strong>från</strong> kungen, utan kräver ett undertecknat brev. CG håller<br />
ett "mycket agiterat" möte på UD, där han instruerar Engzell att ringa rIchert och säga till<br />
honom att göra som han blir tillsagd. Kungen är på Särö och det skulle ta alldeles för lång tid<br />
att ordna ett underskrivet brev. Richert kan dessutom i meddelandet tillägga att ett brev är<br />
på väg. Söderblom, Boheman och Grafström vill, tvärtemot Richert, ha presskampanj i<br />
Sverige. "En presskampanj här kanske vore det enda, som skulle kunna rädda vederbörande."<br />
(Grafström) CG troligen med på denna linje, men efter nytt meddelande <strong>från</strong> Richert och<br />
vädjan <strong>från</strong> Tändsticksbolaget beslutas att inte tillåta publicitet. Regeringen agerar enligt CG<br />
rekommendationer. Boheman talar med pressen.<br />
2 – Diskussionerna om handels<strong>av</strong>tal allt mer förvirrade i regeringen. ”Till slut tycks<br />
regeringsledamöterna själva inte ha haft någon riktigt klar uppfattning om de olika förslagens<br />
innebörd”, Alf W. (PAOK 316) Stridsfrågan främst Finland, transiteringarna handlar bara om<br />
vilken tidpunkt. Bestämmer sig för at det ska ske innan sista juli. Innan dess ska beredskapen<br />
höjas. Västmakterna får nöja sig med en svensk principförklaring, vilken författas <strong>av</strong> CG.<br />
2 – Omfattande beredskapshöjning inleds. I början <strong>av</strong> augusti har Sverige 300.000 man.<br />
Styrkedemonstration <strong>av</strong> Sverige, visar att landet på kort tid kan kalla in stora förband.<br />
Förbereder tyskarna att något är i görningen.<br />
4 – CG håller tal på hembygdsfest i Gränna (TIETT 150). Försvarar Finland genom att återge<br />
den finska krigspropagandan: ”Finland för sitt eget krig med dess begränsade mål.” Säger att<br />
Finlands ”frihetsfråga” inte ska kopplas samman med någon stormaktsgrupps (dvs Tysklands)<br />
intressen. Istället försvarar CG det finska erövringskriget: ”Finska regeringen ej ansåge sig för<br />
närvarande kunna släppa de panter och det strategiska stöd, som de besatta ryska områdena<br />
utgjorde. Som fredsmål eftersträvade emellertid finska regeringen gränser, som dels ej<br />
genom en olämplig sträckning utgjorde ett ständigt irritationsmoment i förhållandet till<br />
Ryssland, dels ej heller genom att prisgiva finska militära trygghetshänsyn utgjorde en<br />
frestelse att söka ockupera Finland. Hangö och Viborg måste förbli finska. För en
separatfredsaktion måste man räkna med både ekonomiskt och militärt stöd <strong>av</strong> någon makt<br />
och tänkte därvid närmast på Sverige.” Oerhört kraftfullt och mycket kontroversiellt stöd åt<br />
Finlands militära äventyr. PAH kan inte kännt sig trygg med formuleringarna. Dessutom ett<br />
stöd åt tankarna på att återuppliva unionsidén.<br />
5 – Svensk-tyska handelsförhandlingarna börjar i Stockholm<br />
5 – Kaltenbrunner skriver till von Thadden, kräver att fördröjningarna <strong>av</strong> deporteringar <strong>av</strong><br />
utländska judar nu måste upphöra. Under inga omständigheter får utresevisum utfärdas efter<br />
31 juli 1943. Kaltenbrunner försöker få AA-tjänstemännen att upphöra med onödiga<br />
diskussioner och "lägga åt sidan möjliga skrupler i intresset <strong>av</strong> att slutligen lösa det judiska<br />
problemet". (Levine 222)<br />
5-13 – Slaget vid Kursk, historiens största pansarslag. Tyskland förlorar och återfår aldrig<br />
initiativet på Östfronten<br />
7 – CG skriver till Natanael Beskow. Det är ”oriktigt att påstå, att om transiteringarna inte<br />
stått dem (tyskarna, förf. anm.) till buds, så skulle tyskarna inte kunnat utföra eller sannolikt<br />
inte ha utfört vad de företagit sig i Norge och mot norrmännen. ... Det finns ingen grund för<br />
ett påstående, att om transiteringarna inte funnits så hade tyskarna varit militärt svagare i<br />
Norge eller inte vågat gå så brutalt fram emot det norska folket.”<br />
8 – Löwenhard i Prag rapporterar tillbaka angående "systern" att de sista deporteringstågen<br />
till Theresienstadt redan lämnat staden. Skriver även att en bekant nyss kommit tillbaka <strong>från</strong><br />
Warszawa, och sett att ghettot jämnats med marken. Rapporten läses <strong>av</strong> CG.<br />
9 – Hägglöf startar nya förhandlingar med Walter och Ludwig. Kräver svenska krediter och<br />
Sverige säger nej. Schnurre försöker lägga sig i förhandlingarna, via CG. Walter ogillar<br />
Schnurre.<br />
10 – De allierade landstiger på Sicilien<br />
12 – Regeringen tar ställning till CG:s utkast till svar till västmakterna angående <strong>av</strong>talet.<br />
Godkänns. Meddelar USA och UK att den har för <strong>av</strong>sikt att föra politik i linje med<br />
<strong>av</strong>talsutkastet, inte skriva under. Försök hävda självständighet. CG säger att det viktiga är<br />
att ”en kursändring i vår politik skedde autonomt och inte genom påtryckning uti<strong>från</strong>”<br />
(Bagge). Grafström bitskare: "Man låter de allierade få som de vilja men inte i form <strong>av</strong> ett<br />
<strong>av</strong>tal. Finessen ligger i att det nu inte skall se ut som om vi alldeles övergått på den segrande<br />
sidan… En dykare som varit nere på stort djup måste gå upp i etapper, annars tappar han<br />
medvetandet. Något liknande gäller nog inom politiken." (Grafström) Wigge och Eriksson vill<br />
skriva under direkt. Förutsätts att lejdtrafiken försvinner.<br />
13 – CG:s text överlämnas till Mallet och Johnson <strong>av</strong> Boheman, som försäkrar att ”detta<br />
innebure en radikal omläggning <strong>av</strong> inriktningen <strong>av</strong> Sveriges handelspolitik under kriget sedan<br />
april 1940”. Enligt Söderblom är reaktionen i USA o UK ”gynnsam”. CG har att förbereda<br />
beskedet till tyskarna om permittenttrafiken, kallar hem Richert ”för att diskutera en del<br />
aktuella spörsmål”.<br />
14 – CG säger till Grafström att <strong>av</strong>skaffandet <strong>av</strong> tysktrafiken ska börja i augusti, "det är bra<br />
att vi ökar beredskapen i mobiliseringsstil".<br />
14 – Svenska UD får kännedom om Kursk, det går "bakåt för tyskarna" (Grafström) Senare<br />
skriver han: "Tyskarnas motgångar i öster se ut att ta gigantiska proportioner."<br />
20 – Norska regeringen får förhandsinformation om att permittenttrafiken ska upphöra<br />
24 – CG inte beredd att godkänna hela Londonfördraget, vill undvika preciseringar och<br />
utfästelser<br />
24-25 och 29-30 – Minst 40.000 civila döda i brittiska bombat<strong>tack</strong>er mot Hamburg, som<br />
ödeläggs<br />
25 – (datum?) Tyska krigsfartyg sänker två svenska fiskebåtar, som fiskar på Jyllands<br />
nordvästkust. Tolv svenska fiskare dör. Sverige protesterar i Berlin, kr<strong>av</strong> på ersättning och<br />
åtgärder för att förhindra ett upprepande. Thomsen upp med svar till CG. Svarsnoten är<br />
"oförskämd", enligt Grafström. Påminner om s<strong>vare</strong>t angående Draken. "Noten insinuerar, att<br />
de svenska fiskarna gjort sig skyldiga till sabotage på <strong>av</strong> tyskarna utlagda lysbojar. Den tyska
noten <strong>av</strong>slutas med en begäran om de skyldigas bestraffning (!) samt en förklaring, att de<br />
tyska bevakningsfartygen fått order om att i framtiden inte se genom fingrarna." Sverige<br />
svarar med presskampanj, Grafström skriver meddelande till pressen som CG godkänner.<br />
Uppgiften om sabotage <strong>av</strong>färdas som "fullständigt orimligt".<br />
25 – Mussolini störtas, Pietro Badoglio bildar ny regering. "Mussolini har som förste diktator<br />
<strong>av</strong>trätt <strong>från</strong> scenen" (Grafström) Röda armén <strong>av</strong>ancerar på östfrontens mellersta <strong>av</strong>snitt och<br />
Sicilien är på väg att gå ur tyskarnas händer.<br />
29 – Transiterings<strong>av</strong>talet sägs upp. CG överlämnar meddelandet till Thomsen, Richert<br />
samtidigt till Steengracht (Weizsäckers efterträdare som statssekreterare). Svenska<br />
regeringen meddelar att all transitering genom Sverige <strong>av</strong> militärpersonal och <strong>av</strong> krigsmateriel<br />
måste upphöra. Utvecklingen i Norge anges som motiv. Regeringen hoppas att uppsägningen<br />
<strong>av</strong> trafiken kan ske ”i form <strong>av</strong> en i samförstånd tagen åtgärd”, så att ingen ska tro att<br />
Sveriges hållning gentemot Tyskland förändrats. Thomsen argumenterar pliktskyldigt mot CG<br />
på mötet.<br />
29 – von Thadden informerar von Otter att svenska åtgärder för att rädda judar inte längre<br />
kommer att accepteras. Har blivit instruerad att berätta detta omedelbart, men väntar tre<br />
veckor. Visserligen ska två judiska kvinnor (Dora Klein och Lea Leimann) släppas ut ur Norge,<br />
för att komma till Sverige. Och Bondypojkarna ska överföras till ett interneringsläger i<br />
Tyskland. Men svenska kr<strong>av</strong> angående undantag för svenska judar har kraftigt överstigit vad<br />
Tyskland räknat med. Tyskland ska inte längre gå med på svenska kr<strong>av</strong>. Beskedet gör Richart,<br />
von Otter, Engzell och Hallenborg nedslagna – liksom troligen CG. Inte minst då tyskarna<br />
plötsligt säger att de tvivlar på Bondypojkarnas juridiska status.<br />
29 – Hallenborg har fått reda på att medborgarskap i sydamerikanska stater kan köpas, som<br />
ett sätt att hjälpa utsatta judar. Visar att UD-tjänstemän tom är beredda att ta till mutor för<br />
att rädda judar.<br />
31 – Handels<strong>av</strong>tal Sverige-Finland om andra halvåret. Finländarna anser att svenskarna visar<br />
prov på njugghet. Ramsay håller tillbaka sin besvikelse, situationen en helt annan än<br />
sommaren 1941.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Hitler accepterar den svenska uppsägningen <strong>av</strong> transporterna och<br />
Schnurre får i uppdrag att rädda det som räddas kan. Händelsen har helt kommit i skuggan <strong>av</strong><br />
Mussolinis fall och behandlas preifert.<br />
Aug 1943<br />
• Samarbetet i Danmark med den tyska ockupationsmakten kollapsar. Resning i Esbjerg,<br />
upplopp och konfrontationer i hela Danmark. Proteststrejker och motståndsrörelsen<br />
får större anslutning. Motståndet leds <strong>av</strong> Danmarks frihetsråd och tar sig uttryck i<br />
sabotage mot tyskarnas järnvägstransporter. En illegal armé organiseras, bland annat<br />
utbildas en dansk brigad på svenskt territorium (CG?).<br />
• Tysklands främsta anfallsstyrka i Skandin<strong>av</strong>ien, 25:e pansardivisionen, får order om<br />
att lämna Norge för Frankrike. Risken för tyskt anfall mot Sverige försvinner i<br />
praktiken.<br />
• Sovjetisk fredstre<strong>vare</strong> gentemot Finland. Opinionen i Finland på väg att svänga, inser<br />
att Tyskland är dömt till undergång. Öppningsbudet är 1939 års gränser, men det<br />
anser Sovjetunionen vara helt orimligt. Önsketänkande. Fredsförsöket misslyckas.<br />
• USA, UK och Kanada möts i Quebec (Quebeckonferensen), varvid särskilda<br />
kommandot för Sydostasien initieras under Mountbatten<br />
1 – Ubåten Ulven bärgas<br />
2 – Schnurre till Richert. CG håller presskonferens för att förhindra jubel i pressen angående<br />
uppsägningen, kan försvåra förhandlingarna. Säger samtidigt ang Londonabvtalet:<br />
”Regeringeninte kan förklara sig beredd att gå med på något direkt <strong>av</strong>tal <strong>av</strong> så komplcerad<br />
natur...”
3 – Warszawasvenskarna, de dödsdömda har benådats till livstids fängelse. De frikända<br />
Lagerberg och Grönberg har kommit hem till Sverige. Det goda resultatet inte UD:s förtjänst,<br />
utan Tändstickbolagets förre Berlinrepresentant, Brundin, som via "Himmlers finske läkare<br />
(massör?)" och en general i Gestapo lyckats komma i direktförbindelse med Himmler. och<br />
besökt denne i sitt högkvarter. Första gången Kersten? CG använder Kersten för att i<br />
förstone få Warszawasvenskarna fria och sedan för att jämna vägen för de vita bussarna.<br />
3 – Richert skriver till CG. Tyskland är inte längre benäget att ge specialbehandling gentemot<br />
judar som nyligen erhållit svenskt medborgarskap.<br />
3 – Stor sovjetisk offensiv inleds på östfronten, ställer händelserna i Sverige ännu mer i<br />
skuggan<br />
3 – "Terrorn i Norge har skärpts. I Danmark har den tidigare relativt milda ockupationen i<br />
söndags <strong>av</strong>lösts <strong>av</strong> ett tillstånd, som kan betecknas som öppen kamp mellan<br />
ockupationsmakt och befolkning enligt norsk modell." Enheter ur danska flottan till Sverige.<br />
4 – Via en läcka publiceras den sovjetiska fredsviljan gentemot Finland i tidningarna. Stort<br />
diskussionsämne, både i Sverige och Finland.<br />
5 – Gemensam svensk-tysk kommuniké om uppsägningen <strong>av</strong> transporterna. Talar om<br />
samförstånd, en fullständig svensk framgång. Times skriver: ”Swedish Government<br />
announced cancellation of the agreement with Germany allowing the passage of unarmed<br />
German soldiers across Sweden to and from Norway. Transport of war material to cease<br />
August 15, and of troops August 20. (Due to the burden of the arrangement on Swedish and<br />
Norwegian relations.” Hela 367.000 man inkallade för att ge Sverige styrka gentemot<br />
Tyskland. Men Tyskland reagerar inte, händerna fulla även i Italien nu. Tågtransiteringarna var<br />
strategiskt mindre viktiga för Tyskland än båttransporterna. Sverige åter neutralt i andra<br />
världskriget? Uppsägningen ger opinionsmässiga fördelar åt CG och svenska regeringen,<br />
främst i Sverige och Norge men mindre hos västmakterna och hos Sovjetunionen. Svenska<br />
kritiken riktar nu in sig på postbefordran, kurirtrafik samt transporter <strong>av</strong> tyska civila och civilt<br />
materiel. Opinionsbildningen i Sverige får återblickande karaktär. De som hela tiden hoppats<br />
och trott på Hitlers nederlag och vågat ge uttryck för detta kräver erkännande. De andra vill<br />
hellre dölja och glömma. ”Det fanns ett drag i denna debatt <strong>av</strong> frustrerad moralism som<br />
ökade bitterheten i meningsutbytena.” (Alf W.) Ena sidan hävdar att Sverige gör världen den<br />
största tjänsten genom att hålla sig utanför kriget – inget gott kommer ur krig. Andra sidan<br />
hävdar att detta är cyniskt, att låta andra strida och dö för Sveriges frihet.<br />
9 – De allierade meddelar att de nu vill att transporterna <strong>av</strong> övrigt krigsmateriel också ska<br />
upphöra och att transporterna <strong>av</strong> annat materiel ska begränsas. Vill även att Sverige nu<br />
(efter 20 augusti) ska underteckna Londontexterna. Boheman tycker att Sverige bör göra<br />
som de allierade vill.<br />
10 – Ny tysk-svensk överenskommelse om kurirflyget. Alla svenska önskemål tillgodoses.<br />
Plan, besättning och passagerare ska vara obeväpnade. Besättningarna ska vara civila och ha<br />
civila legitimationer. Inget material för flygfotografering får finnas ombord på planen.<br />
13 – Boheman underrättar Mallet om att stoppet för transporter kommer att även gälla<br />
”varor i överensstämmelse med i London diskuterad lista”. Oljetransporterna inkluderas inte<br />
nu, men även dessa tranporter kommer att ställas in senast 1 oktober.<br />
14 – Beredning. Ingen i regeringen säger nej till att Sverige undertecknar London<strong>av</strong>talet. CG<br />
inte ens närvarande, endast PAH, Bagge och Ewerlöf. Frågan inte längre kontroversiell,<br />
statsråden <strong>av</strong>bryter inte sina semestrar. Men CG och Bagge får igenom ett förbehåll i texten.<br />
Sverige behåller ”handlingsfrihet för tillvaratagande <strong>av</strong> här<strong>av</strong> uppkommande gemensamma<br />
nordiska intressen”. Det handlar om hjälp till Finland om en separatfred kan bli aktuell. De<br />
allierade godtar den svenska texten, inklusive förbehållet.<br />
15 – Krigsmaterieltransporterna mellan Norge och Finland upphör<br />
16 – Gustaf får meddelande <strong>från</strong> Hitler om Warszawasvenskarna, han har efter kungens<br />
ingripande uppskjutit (inte stoppat?) exekutionen <strong>av</strong> fyra svenskar.
16 – Via tysk officer på flykt får Sverige besked om tysk anfallsplan. Planerna numera<br />
välkända, förutsätter allierat anfall mot Norge.<br />
16 – State of siege proclaimed throughout Norway. (Times, Aug. 17, 1943, p. 5.)<br />
17 – UD-PM angående Tysklands nya inställning gentemot "svenska" judar. UD ska nu<br />
konsultera legationen i Berlin innan man <strong>av</strong>gör om räddningsinsatser ska sättas igång. Men de<br />
svenska diplomaterna ger inte upp, tvärtom verkar ansträngningarna öka.<br />
17 – Adler-Rudel. USA:s utrikesminister skriver om Adler-Rudel-planen. Planen är ” under<br />
active consideration but no final decision has been taken”. Britterna har samma inställning.<br />
17 – Striderna om Sicilien slut<br />
20 – Permittenttrafiken och hästskotrafiken (mellan Trondheim och Narvik) upphör. Brittiska<br />
FO kommenterar att en hård linje mot Sverige åter lönat sig.<br />
20 – President Rytis mottar vädjan om att undersöka fredsmöjligheterna <strong>från</strong> 33<br />
undertecknare, däribland flera riksdagsmän (mest socialdemokrater och folkpartister). Texten<br />
presenteras i svensk press. Men initiativet rinner ut i sanden. De ledande i Finland anser<br />
fortfarande att man ska vänta.<br />
20 – Sovjetisk offensiv mot tyskallierade Rumänien inleds<br />
22 – CG håller tal på hembygdsfest i Karlskrona (TIETT 160)<br />
24 – Regeringen belsutar godkänna London<strong>av</strong>talet, enl Hägglöf (187). Förbehåll för att<br />
tillfredsställa CG och Bagge: ”För den händelse det politiska läget för något <strong>av</strong> de nordiska<br />
länderna skulle väsentligt förändras, förbehåller sig den svenska regeringen <strong>av</strong> principiella skäl<br />
handlingsfrihet för tillvaratagande <strong>av</strong> här<strong>av</strong> uppkomna gemensamma nordiska intressen.”<br />
25 – Rumänien går över till de allierades sida i kriget<br />
26 – Tyskallierade Bulgarien går ur kriget<br />
28 – Svenska trafikflygplanet Gladan skjuts ned <strong>av</strong> tyskt flyg utanför västkusten<br />
28 – Werner Best ställer regeringen Sc<strong>av</strong>enius inför ultimatum med kr<strong>av</strong> på<br />
undantagstillstånd (censur, införande <strong>av</strong> dödsstraff, <strong>av</strong>väpning <strong>av</strong> den danska<br />
försvarsmakten, upplösning <strong>av</strong> polisen m.m.). Detta ultimatum <strong>av</strong>visas. German ultimatum to<br />
Denmark (included 8:30 p. m. curfew, closing of all places of entertainment, prohibition of<br />
strikes and all meetings of more than five persons, surrender of all arms by September 1,<br />
press censorship, death penalty for sabotage. International News, Sept. 4, 1943, p. 793.)<br />
Danish Government rejected eight point German ultimatum (in view of threat of King<br />
Christian X to abdicate. Times, Aug. 29, 1943, p. 1.)<br />
29 – Tyskland inför undantagstillstånd i Danmark, varar till krigsslutet. Regeringen lämnar sina<br />
poster, den danska krigsmakten <strong>av</strong>väpnas och officerarna interneras. Slut på samarbetet,<br />
trots att många danska myndighetspersoner försöker hålla det vid liv. Best förstår att det är<br />
dags att slå mot de danska judarna. Fruktan för att kommunisterna ska utnyttja<br />
maktvakuumet i samband med tysk kapitulation.<br />
30 – Danes scuttle part of fleet at Copenhagen (rather than submit to Nazis). Germans<br />
declare martial law for all Denmark, depose Danish Government. (Times, Aug. 30, 1943, p.<br />
1.)<br />
31 – von Dardel instrueras <strong>av</strong> Engzell att rädda judar i Danmark undan Förintelsen, genom att<br />
föra dem till Sverige. Främst svenskfödda. Svenska UD förstår mycket tidigt vad som nu<br />
kommer att hända i Danmark. Inget tyder på att Engzell, CG eller regeringen gör detta för att<br />
få bättre relationer med de allierade, rent humanitära drivkrafter.<br />
Hösten 1943<br />
• Kontakt mellan CG och Felix Kersten<br />
• Konferens i Moskva (de allierade?). Stalin vill att de västallierade ska tvinga Sverige<br />
att bryta med Tyskland och tillåta flygbaser på svenskt territorium. Sverige får<br />
kännedom om detta, via legationen i Turkiet.<br />
• Relationerna mellan Sverige och norska exilregeringen börjar tina, pragmatiske CG har<br />
dock svårt att förstå norrmännen då dessa fäster stor vikt vid symbolfrågor (SDP
104). Sverige protesterar mot tyska deportationer <strong>av</strong> norska studenter, PAH<br />
markerar att det inte är början på en mer aktiv och offentlig svensk ståndpunkt mot<br />
nazistiska övergrepp.<br />
• Sista gången CG söker förmedla budskap <strong>från</strong> tyska motståndsrörelsen till London, CG<br />
får underrättelser via Jacob Wallenberg. Inget resultat. Motståndsrörelsen leds <strong>av</strong><br />
Carl Goerdeler.<br />
• Sveriges strategiska och försörjningsmässiga situation förbättras kraftigt framöver<br />
• Bagge talar om ”tyskhets” i pressen<br />
Sep 1943<br />
• KG Westman <strong>av</strong>går som justitieminister pga sjukdom, ersätts <strong>av</strong> Thorwald Bergquist<br />
(fp), som direkt börjar <strong>av</strong>veckla krigsårens tryckfrihetslagstiftning. Bagge-<strong>Günther</strong><br />
protesterar, ser inte åtgärderna som tillfälliga<br />
• Svenska järnmalmsexporten till Tyskland slår rekord, en miljon ton bara under<br />
september. Västmakterna reagerar, kräver nedskärningar. USA betraktar den svenska<br />
exporten som ”det utan jämförelse viktigaste neutrala bidraget till Tysklands<br />
krigföring”. Börjar även leta kryphål i i det nyss undertecknade <strong>av</strong>talet. Försöker även<br />
fresta med Spitfireplan.<br />
• Ramsay vill att CG ska meddela Washington att Sverige vill att Finland ska få behålla<br />
sin självständighet. CG gör som Ramsay vill vid ett flertal tillfällen. Finlands<br />
självständighet även ett svenskt intresse. Hull uttalar sig förstående.<br />
• Sovjet återtar Smolensk-Brjansk<br />
1 – Engzell oroas över möjligheterna att rädda judarna i Danmark, problemet är<br />
utresetillstånd<br />
2 – Svenska UD har tagit emot en flod <strong>av</strong> förfrågningar om hjälp, angående danska judar.<br />
Skriver till Dardel att visum till Sverige kan ges till samtliga judar. Inget godkännande krävs<br />
<strong>från</strong> UD. Gränsen är nu helt öppen. CG har godkänt detta, läser rapporterna.<br />
3-9 – De allierade påbörjar invasionen <strong>av</strong> Italiens fastland. Den ny aitalienska regeringen ingår<br />
vapenstillestånd med de allierade.<br />
4 – Grafströms svåger Klaus stupar på östfronten<br />
5 – Bulgarien går över till de allierades sida<br />
6 – Dardel svarar Engzell, tyskarna har beslagtagit registren hos de judiska organisationerna.<br />
Danske justitieministern Jacobsen säger att tyskarna inte kommer att respektera svenska<br />
pass.<br />
8 – Löwenhard skriver till legationen i Berlin att han lämnat in en officiell begäran om att<br />
Bondypojkarna och en fru Margareta Weintrub omedelbart ska få resa till Sverige. Begäran<br />
baseras på de berördas svenska medborgarskap. Tyska myndigheterna i Prag svarar att<br />
undersökningarna angående judarnas nationalitet ännu inte fullbordats.<br />
8 – De italienska styrkorna <strong>av</strong>väpnas <strong>av</strong> tyskarna. Mussolini befrias. Ett oerhört framgångsrikt<br />
försvar inleds <strong>av</strong> tyskarna (Gust<strong>av</strong>linjen). Men på östfrontens sydliga <strong>av</strong>snitt tvingar en<br />
o<strong>av</strong>bruten sovjetisk offensiv de tyska styrkorna på reträtt. Trots pessimism i Tyskland finns<br />
inga tecken på att regimen håller på att störta samman, enligt Richert. Han tror inte heller<br />
längre på ”någon kupp <strong>från</strong> ledande militärers sida i syfte att störta Hitler”. CG<br />
9 – Boström i Washington telegraferar ang Danmarks judar. American Jewish Congress undrar<br />
hur många danska judar som flytt till Sverige och om det krävs något inresevisum för att<br />
komma in i landet. UD svarar att cirka 20 danska judar kommit och att inget visum krävs.<br />
10 – Grafström samtalar med Järte, som säger att "finnarna lede <strong>av</strong> en obotlig sjukdom,<br />
nämligen dumhet. Deras läge är naturligtvis oerhört svårt men det är inte komplicerat. Det<br />
gäller att göra upp med ryssarna, varvid de måste gå den direkta vägen. Härvid går det inte<br />
för sig att tänka i strategiska gränser, som f.ö. är ett rent nonsens för ett land med Finlands<br />
läge."
13 – CG och Bagge talar om att <strong>av</strong>gå, eftersom de anser de västmaktsvänliga stämningarna<br />
fått för starkt inflytande i regeringen. Tillfällig återgång till det gamla parhästeriet! Avtalet<br />
blir dock inte en inkörsport till de allierades sida, vilket de bägge fruktat.<br />
17 – Washington accepterar CG:s förbehåll angående London<strong>av</strong>talet<br />
18 – Assarsson till Molotov, för första gången på nära tre år. Framför personlig hälsning <strong>från</strong><br />
CG angående Sidorenko. CG säger att Sidorenko brutit mot svensk lag och därför fått<br />
fängelse. Med hänsyn till brottets allvar och med tanke på andra utlänningar som kan frestas<br />
att bli spioner kan inte Sidorenko benådas. Han har inte misshandlats, utan tvärtom åtnjutit<br />
särskilda förmåner. Molotov bister, sätter Sidorenko i samband med tyska påtryckningar.<br />
Påpekar att Sverige fortfarande upplåter sitt järnvägsnät och territorialvatten åt tyskarna och<br />
finländarna. Skyller lidandet i det belägrade Leningrad på Finland. Assarsson försöker få<br />
Molotov att uttala sig om fredsvillkor, men utan framgång. Assarsson menar efteråt att<br />
ryssarna är segerrusiga men ändå mycket intresserade <strong>av</strong> separatfred med Finland. Däremot<br />
är finländarnas goda chanser till fred på mycket förmånliga villkor <strong>från</strong> föregående vinter<br />
borta. Stalin kommer att kräva 1940 års gräns och dessutom Petsamo. Finska<br />
kompensationer är fantasier. En helt korrekt bedömning <strong>av</strong> Assarsson.<br />
20 – Ännu ett möte von Post-von Thadden har ägt rum, rapporterar Richert. von Thadden<br />
försöker åter utmåla sig själv som positiv gentemot de svenska kr<strong>av</strong>en och skyller de<br />
uteblivna resultaten på andra. von Thadden säger sig försöka sprida åsikten att en positiv<br />
behandling <strong>av</strong> svenskarnas kr<strong>av</strong> kommer att ha en positiv återverkan på förbindelsen Sverige-<br />
Tyskland i stort. Nu gäller det en nederländskt judiskt par, vid namn Hess. von Thaddens ka<br />
försöka få de lokala myndigheterna att gå med på Sveriges begäran, men är pessimistisk<br />
angående chanserna.<br />
21 – Tyskland har kvarhållit två lejdbåtar för "undersökning" i Kristiansand, båtarna är lastade<br />
med olja för svenska försvarsmakten. Hägglöf talar med Schnurre i Berlin, vilket inte leder till<br />
att båtarna släpps iväg. Kvarhållandet är istället ett försök till utpressning <strong>av</strong> tyskarna. En<br />
reaktion mot att Sverige ska stoppa järnvägstransiteringen <strong>av</strong> olja <strong>från</strong> södra till norra Norge<br />
1 oktober. Tyskarna för även Lionel och Dicto på tal. Hägglöf vägrar erkänna att någon<br />
koppling kan göras, beträffande de olika frågorna, till Schnurre.<br />
22 – CG föredrar Assarssons text <strong>från</strong> mötet med Molotov. Menar att Moskva ”genom<br />
ovänlighet skall kunna hålla oss i<strong>från</strong> den finska frågan”. Sovjetunionen önskar inget<br />
efterkrigstida nordiskt block, däremot gärna ett skandin<strong>av</strong>iskt som kan hävda neutraliteten<br />
gentemot UK. Finland kommer att ingå i Sovjetunionens intressesfär. Anser inte svenska<br />
ansträngningar för separatfred meningslösa, ska talöa med Kollontaj då hon kommer tillbaka<br />
till Stockholm (hon är sjukledig).<br />
22 – CG ska svara tyskarna att beslutet att upphöra med oljetransiteringen är oåterkalleligt.<br />
Villkor för att få olja <strong>från</strong> de allierade, lejdtrafik utan olja är meningslös för Sverige.<br />
22 – CG får rapport <strong>av</strong> Dardel, angående åtgärderna mot judarna i Danmark. Tyskarna arbetar<br />
på antijudiska lagar.<br />
23 – London<strong>av</strong>talet undertecknas. Sverige förbinder sig att reducera exporten till Tyskland.<br />
23 – Hitler beordrar aktion mot Danmarks judar, efter konflikt mellan Werner Best och<br />
krigsmaktens högste chef i Danmark, general von Hanneken. Generalen har menat att ett<br />
undantagstillståndet gör tillslag mot judar olämpligt. Tillslaget planeras till natten mellan<br />
första och andra oktober. Kaltenbrunner skriver till tyska säkerhetsstyrkor i det ockuperade<br />
Europa. Alla svenska, danska, finska och schweiziska judar som fortfarande befinner sig i det<br />
tyskkontrollerade delarna <strong>av</strong> Sovjetunionen nu kan deporteras.<br />
24 – Britterna landstiger i Grekland<br />
25 – CG har pressinformation på restaurang Gillet, håller enligt Grafström sin "sedvanliga<br />
utrikespolitiska predikan": "Den var mer sövande än vanligt. Jag förstår helt enkelt inte, hur<br />
man kan göra ett i och för sig så intressant ämne så knastrande torrt. <strong>Günther</strong> tar de aktuella<br />
frågorna en i sänder och läser upp fakta <strong>från</strong> pappret. Fakta verka – och är nog också – till<br />
största delen skrivna i PM-form <strong>av</strong> de yngre tjänstemännen på de olika <strong>av</strong>delningarna. Efter
föredraget skall journalisternas frågor komma. De som vänta sig en trumeld <strong>av</strong> pigga<br />
spörsmål <strong>från</strong> pressens män, som i sina tidningar ständigt klaga över UD:s tystlåtenhet bli<br />
alltid lika besvikna. Här sitter de nu alla och kunna ge luft åt sin vetgirighet – det kan ju<br />
tänkas att det svaras, att den eller den frågan inte kan besvaras eller att upplysningar<br />
saknas – men fråga kan man ju." CG framför finske utrikesministerns vilja att pressen inte ska<br />
skriva om fredsfrågan så att landets läge försvåras.<br />
25 – Duckwitz till PAH, vill utarbeta en plan för att Sverige ska rädda Danmarks judar. Men en<br />
sådan planering redan i full gång.<br />
26 – Oljebåtarna <strong>från</strong> Kristiansand dyker upp i Göteborg, "förvåningen i UD var lika stor som<br />
känslan <strong>av</strong> lättnad. Ingen vet varför tyskarna släppt båtarna sådär utan vidare." (Grafström)<br />
27 – Rapport <strong>från</strong> Dardel når UD, att tyska åtgärder mot de danska judarna är omedelbart<br />
förestående. Dansk polis hjälper judar att fly till Sverige, Gestapo låter sig mutas till att hjälpa<br />
till mot en ersättning på 1.000 kronor per person.<br />
27 – Staffan Söderblom skriver handbrev: ”Vi h<strong>av</strong>a alla för närvarande en större känsla <strong>av</strong><br />
trygghet än någonsin under det här kriget. Vår relativa styrka har ju otvivelaktigt vuxit,<br />
åtminstone i förhållande till den makt som behärskar landamärena runt om kring oss … Sedan<br />
transiteringen <strong>av</strong> personal tillhörande tyska krigsmakten och krigsmateriel upphävts... har den<br />
allmänna tillfredsställelsen över vårt relativt lyckliga läge ytterliggare vuxit.”<br />
28 – Hitler beordrar planering om Finland sluter separatfred. Trupperna i Nordfinland överförs<br />
till Norge. Men först och främst bemödar sig Hitler för att Finland ska fortsätta kämpa med<br />
tyskarna. Jodl till skickas till Mannerheim och han själv skriver till Ryti. Beck-Friis rapporterar<br />
att Finland sluter sig närmare Tyskland. Fredviljan finns framför allt i Sovjetunionen, som vill<br />
frigöra trupp för att bekämpa Tyskland.<br />
29 – Dardel telegraferar UD, 6.000 judar ska gripas och deporteras med båt till Tyskland 1<br />
eller 2 okt. Richert får order att omedelbart göra efterforskningar på AA. Tyskland måste fås<br />
att förstå vilken indignation åtgärden kommer att orsaka i Sverige. Richert ska ge UD sin åsikt<br />
om Sveriges öppna gränser kommer att göra judarnas situation i Danmark värre. Legationen i<br />
Danmark instrueras att hjälpa judar att fly till Sverige.<br />
30 – Richert till AA och frågar om ryktena i Danmark är sanna.<br />
30 kl 16.30 – Richert ringer UD, ryktena uppges vara falska. Richert tror på detta. Varje<br />
svensk démarche om de danska judarna kommer att tas illa upp <strong>av</strong> Tyskland, riskerar att<br />
skada judarna. Richert rekommenderar att ingenting görs.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Sovjetunionen återtar Smolensk<br />
Slutet månaden – Assarsson rapporterar om anti-svensk presskampanj i Sovjetunionen<br />
Okt-nov<br />
• Svenska regeringen tvingas ingripa angående utbildningen <strong>av</strong> norska polistrupper<br />
Okt 1943<br />
• Adler-Rudel-planen dör. Ointresse <strong>från</strong> de allierade och Sverige engagerar sig nu<br />
istället för Danmarks judar. ”Vad som knappt kan betecknas som seriösa förhandlingar<br />
hölls enbart vid liv som ett sätt att förbättra synen på den svenska regeringen i de<br />
allierades ögon” (Levine, FITA 210) Orimlig plan <strong>från</strong> början, Tyskland skulle aldrig i<br />
sitt ansträngda läge frigöra resurser för en transport <strong>av</strong> 20.000 judiska barn.<br />
• CG godkänner formulering om att Sverige är emot Sovjetisk gränsframflyttning fram<br />
till Åland och Torneå (SDP 104)<br />
• Britterna vill att den tyska postvagnstrafiken genom Sverige ska <strong>av</strong>vecklas. Avvisas.<br />
• USA, UK, Sovjet och Kina möts i Moskva, undertecknar fyrmaktsdeklaration<br />
• Regeringen Badoglio i Italien förklarar Tyskland krig, erkänns som medkrigförande <strong>av</strong><br />
de allierade
1 – Sverige säger upp den tyska oljetransiten, som omfattat 2.000 ton per månad. Tyskland<br />
har försökt göra motstånd, håller kvar tre svenska oljetankers i Kristiansand. Sverige svarar<br />
med åtgärder mot tyska kurirplanstrafiken och posttrafiken. Tyskland kapitulerar omedelbart.<br />
1 kl 11.20 – Engzell får telefonsamtal <strong>från</strong> legationen i Köpenhamn, som vill att Richert<br />
omedelbart överlämnar en svensk démarche om de danska judarna. Det uppges bara vara en<br />
fråga om timmar innan något händer. Dardel <strong>från</strong>går protokollet, då han dessutom<br />
telegraferar Richert och kräver handling. CG informeras omedelbart och gör som Dardel<br />
kräver.<br />
1 kl 12 – Richert instrueras per telefon att omedelbart "påpeka den indignation" Sverige har<br />
inför de tyska åtgärderna mot Danmarks judar, samt att erbjuda ett svenskt mottagande <strong>av</strong><br />
alla danska judar. "Som var att vänta kom vår tappre Berlingesant med invändningar." Richert<br />
menar att den svenska protesten skulle skada judarna, om några åtgärder verkligen är på<br />
gång, vilket han betvivlar. Instrueras att omedelbart lyda order. Richert har under de senaste<br />
dagarna vägrat göra informella undersökningar angående skeendet. AA ställer sig ovetande<br />
angående ärendet, som påstås inte handhas <strong>av</strong> dem utan <strong>av</strong> militären. Telefonrapport <strong>från</strong><br />
Danmark meddelar samtidigt att 1.600 judar gripits "och stuvats ombord på ett i hamnen<br />
liggande fartyg". Söderblom och Grafström föreslår att meddelandet om att Sverige öppnat<br />
gränserna för danska judar omedelbart ska publiceras. "<strong>Günther</strong> g<strong>av</strong> sitt bifall utan tvekan."<br />
1 kl 18.30 – Richert telegraferar till UD, rapporterar att han varit på AA enligt<br />
instruktionerna. Besökt Steengracht von Moyland, som hävdat att han inte känner till några<br />
åtgärder mot Danmarks judar. Tysken har inte reagerat på informationen om svensk<br />
indignation över huvud taget, inte ens då Richert berättar att hans besök är personligen<br />
beordrat <strong>av</strong> CG. Enligt Steengracht von Moylands PM om händelsen informerar han Richert om<br />
att svenska regeringen inte har något med saken att göra. Skriver felst<strong>av</strong>at att "herr<br />
Guenther" fruktade att en operation mot judarna kommer att utlösa en storskalig svensk<br />
reaktion. Richert skriver senare samma dag en fyrsidig förklaring till sitt beteende gentemot<br />
UD.<br />
1 senare – Richert skriver fyrsidig förklaring och ursäkt angående sitt beteende. Hänvisar till<br />
information <strong>från</strong> danska diplomater i Berlin. Vidhåller dock att han anser en svensk démarche<br />
inte kommer att göra någon nytta, tvärtom. Erkänner dock inför <strong>Günther</strong> att om den svenska<br />
opinionen påverkas på ett djupt plan, så kommer det att i sin tur påverka de svensk-tyska<br />
relationerna. Richert fruktar dock Hitlers reaktion på démarchen.<br />
1 kl 21 – 1.000 Gestapomän och danska frivilliga griper ett stort antal judar i Danmark.<br />
Danska polisen vägrar delta i aktionen. Himmler sägs vara i Köpenhamn. Samtidigt tillkännager<br />
ockupationsmakten att internerade danska soldater kommer att släppas, eftersom judarna<br />
inte längre "förgiftar atmosfären".<br />
2 tidigt morgonen – Danska judarna. Grafström: "Då jag väntade för att komma in till <strong>Günther</strong><br />
och diskutera kommunikéns slutliga utformning i morse, satt (den danske, förf anm)<br />
nobelpristagaren Niels Bohr inne hos honom. Han lär ha judiskt blod och flydde med större<br />
delen <strong>av</strong> sin familj över till Sverige i förrgår natt. Han fick efter samtalet lov att släppas ut<br />
bakvägen genom Bondes rum för att inte kollidera med tyske ministern, som satt och<br />
väntade i stora mottagningsrummet." Niels Bohr är fysiker och centralgestalt i utformningen<br />
<strong>av</strong> den moderna atomteorin. Han reser vidare USA, via Storbritannien. Där blir han under<br />
täcknamnet "Uncle Nick" inbegripen i Manhattanprojektet, för framställning <strong>av</strong> atombomben.<br />
Främst kommer Bohr att intressera sig för de följder kärnvapnen skulle komma att få för det<br />
världspolitiska läget. Han förutser att det inte längre skulle gå att vinna ett krig om båda<br />
parter har tillgång till kärnvapen. Där<strong>av</strong> drar han slutsatsen att västmakterna måste visa full<br />
öppenhet mot Sovjetunionen. Roosevelt tycks visa viss förståelse för dessa idéer, men<br />
Churchill är helt <strong>av</strong>visande.<br />
2 lunch – Regeringen informeras om svenska interventionen i Berlin (Danmarks judar). Bagge<br />
klagar på CG över att han och övriga regeringen inte tidigare informerats. CG vill sköta
ärendet själv, tydligen. Grafström skriver om danska judarna. "De skola inskeppas för<br />
vidarebefordran österut."<br />
2 kl 14.05 – UD mottar telegram <strong>från</strong> Dardel. officiell bekräftelse på arresteringarna i<br />
Köpenhamn. Strax därpå kommer ännu ett telegram, där antalet gripna judar och halvjudar<br />
sägs vara cirka 1.600 stycken (kraftigt överdriven siffra, visar det sig. Riktig siffra 477).<br />
Massor <strong>av</strong> människor söker sig till svenska legationen. Söderblom meddelar omedelbart<br />
Richert, aktionen mot judarna är ett faktum. Vilket underförstått är kritik mot Richerts<br />
agerande.<br />
2 kl 16.30 – Grafström håller presskonferens för utländska journalister på Grand Hotel,<br />
informerar om det svenska beslutet att öppna gränserna.<br />
2 kl 18 – Radiotjänst offentliggör att Sverige är berett att erbjuda samtliga danska judar<br />
fristad i Sverige. CG markerar inför opinionen, både i Sverige och utomlands, ett svenskt stöd<br />
för Danmark gentemot Tyskland. För första gången sedan Hitler tar makten i Tyskland 1933<br />
erbjuder en europeisk stat offentligt varje jude som kan undkomma nazisternas mordmaskin<br />
en plats att fly till. En <strong>av</strong> mycket få ljusa <strong>av</strong>snitt i Förintelsens fasansfulla historia. Förintelsen<br />
ett relativt fiasko i Danmark, judiska befolkningen kan fly till Sverige, är förvarnad och<br />
Gestapo har inte rätt att göra husrannsakan med våld – de som inte öppnar dörren klarar sig.<br />
"Bara" 477 individer ur landets judiska befolkning deporteras. Dessa sänds framförallt till<br />
Theresienstadt, och inte till förintelselägret i Auschwitz. De flesta överlever andra<br />
världskriget. 8.000 danska judar flyr över sundet i småbåtar. De positiva reaktionerna <strong>från</strong> UK<br />
och US klargör att det är bra politik för Sverige att ge humanitär hjälp. ”Genom att hjälpa<br />
andra så kunde svenskarna hjälpa sig själva” (Levine FITA 74)<br />
2 tid? – CG kallar till sig Thomsen. Föreslår att Tyskland ska låta fartyget med judar gå till<br />
Sverige istället för till Tyskland. Richert informeras om CG:s erbjudande, som Tyskland<br />
<strong>av</strong>färdar.<br />
2 – Hela den svenska pressen, tom GHT, uttalar sig positivt om UD:s åtgärder<br />
3 – Tidningarna rapporterar om vågorna <strong>av</strong> flyktingar till Sverige, 2.000-3.000 stycken<br />
4 – Richert åter till Steengracht, upprepar erbjudandet att ta emot samtliga judar, särskilt<br />
barn. Steengracht frågar på vems order démarchen skickats och förnekar all kännedom om<br />
vad som händer i Danmark. Säger sig personlige tro att det i själva verket rör sig om<br />
arresteringar <strong>av</strong> kommunister. Tillägger att det hela inte angår Sverige.<br />
5 – von Otter till AA, Thadden säger att inte mindre än 45 fall har upptäckts där icke-svenska<br />
judar har svenskt pass. von Otter säger sig inte känna till saken, men tillägger att det inte är<br />
konstigt att Sverige försöker rädda judar. Thadden svarar att om rapporten om passen är<br />
sann så är en positiv utgång <strong>av</strong> Bondyfallet utesluten.<br />
6 – New York Times hyllar Sverige som "the only bright spot" i alla år <strong>av</strong> nazistisk ockupation,<br />
USA:s regering säger sig varmt uppskatta de svenska åtgärderna för Danmarks judar.<br />
Representanter för judiska organisationer i USA hyllar Sveriges ”moraliska storhet”.<br />
Pronazistiska Dagsposten ondgör sig däremot, då räddningen fördubblat antalet judar i<br />
Sverige. Skyller det goda mottagandet i svensk press på judiska intressen i Sverige.<br />
7 – Sverige har fortfarande inte fått något svar "på vår judedémarche i Berlin". (Grafström)<br />
"Men den har i alla fall haft det goda med sig, att Danmarks judar vetat, att de skulle bli<br />
välvilligt mottagna i Sverige, om de lyckades ta sig över hit. Och lyckats ha de, de ha kommit<br />
i tusental och de strömma alltjämnt över Sundet i små och stora båtar. Det förefaller som om<br />
tyskarna såge genom fingrarna med denna massflykt <strong>av</strong> deras mest åtrådda villebråd…"<br />
Detta ska bero på "de lokala tyska myndigheterna, som – uppenbarligen i strid mot direktiv<br />
<strong>från</strong> Berlin – sett genom fingrarna".<br />
7 – Dardel skriver till CG, Sveriges åtgärder möter entusiasm i Danmark. Kraftfull och<br />
uppskattad åtgärd, som ger det danska folket moraliskt stöd mot Tyskland. Richert<br />
rapporterar tyskt missnöje med démarchen, tyska regeringen uppges strunta i eventuella<br />
negativa reaktioner i Sverige.
8 – Engzell skriver intern PM om räddningen <strong>av</strong> judar. Under de tyska deporteringarna <strong>av</strong><br />
judar <strong>från</strong> Norge sökte Sverige ge svenskt medborgarskap åt judarna. Tyskland hävdade att<br />
detta var oriktigt juridiskt. Formellt är denna tyska ståndpunkt helt korrekt. Men processen<br />
gjorde det möjligt att skjuta upp deporteringen, varpå Sverige kunde inleda förhandlingar om<br />
personen i fråga. Ibland lyckades Sverige få tyskarna att släppa personen. Det är brådskande<br />
att personer som ska deporteras så snabbt som möjligt får ett svenskt pass. I Norge har vi<br />
till och med lyckats nå människor som gömmer sig.<br />
9 – CG låter Boheman till de västallierade framföra Sveriges önskan om ett oberoende<br />
Finland. Hull uttalar förståelse, men UK är hårdare.<br />
10 – SvD rapporterar att tyskallierade Ungern söker separatfred med Sovjetunionen<br />
13 – Italien går med i kriget på de Allierades sida<br />
14 – Danska socialdemokrater begär svensk hjälp till ordningsmakt ifall den tyska armén<br />
upplöses. Vill ha danska resurser att ta över kontrollen. Önskar beväpning åt 50.000 man i<br />
beredskap. Vill även ha militärutbildning åt danskar i Sverige och överföra danska officerare<br />
till svenskt territorium, för att ha dem i beredskap. PAH undviker diskussion om eventuell<br />
svensk intervention. Tar upp övriga frågor i regeringen. Sveriges svar allmänt positivt, dock i<br />
mdre omfattning än begärt. 500 danskar ska utbildas och beväpning finnas för ytterliggare<br />
2.500.<br />
14 – Britterna tar Aten<br />
15 – UD-PM (Kumlin, godkänt <strong>av</strong> CG). Neutraliteten viktig i förhållandet till Sovjetunionen och<br />
Finland, inför kalla kriget. Sovjet kan bara acceptera självständigt Finland om de kan lita på<br />
Sveriges neutralitet. Om Sovjet misstänker att Sverige efter kriget allierar sig med<br />
västmakterna kan Sovjet eftersträva total kontroll <strong>av</strong> Finland. Genom strikt attityd mot<br />
västmakterna skapar Sverige förutsättningar för Finlands framtida självständighet. Å andra<br />
sidan ska inte Sverige ”bidraga till att inge sovjetledningen några illusioner om att denna<br />
hållning skulle kunna förbli oförändrad om Sovjetunionen framflyttade sina gränsmärken till<br />
Åland och Torneå”. Viktigt för CG? Troligen. Mindre viktigt för PAH. (PAOK 318) Framtiden<br />
efter kriget: Norden delas upp i intressesfärer, med gräns genom Bottenh<strong>av</strong>et-Östersjön.<br />
Sverige kan eventuellt bli ”något slags neutralt område” mellan Finland i den sovjetiska sfären<br />
och Danmark-Norge, som hamnar i den anglosaxiska sfären. Korrekt!<br />
15 – Första större invalidutväxlingen under ww2 förbereds i Sverige, ska ske två dagar<br />
senare. Förhandlingarna har ägt rum mellan Tyskland och de allierade, med Schweiz som<br />
mellanhand. Sveriges roll blir att verkställa utbytet, som ska ske i Göteborg. Ungefär 3.000<br />
brittiska invalider ska anlända med tåg <strong>från</strong> Trelleborg och båt <strong>från</strong> Tyskland. Dessa ska<br />
utväxlas mot 800 tyskar, som kommer med fartyg <strong>från</strong> UK. "Ingen publicitet i saken skall,<br />
enligt överenskommelse med såväl angloamerikaner som tyskar, få äga rum i saken före den<br />
19 oktober på morgonen. Detta gäller såväl den svenska som den utländska pressen." Vädjan<br />
om publiceringsförbud ska undertecknas <strong>av</strong> prins Carl, "såsom ordförande i Svenska Röda<br />
Korset". Pressen lyder. (Grafström)<br />
17 – Invalidutväxlingen sker i Göteborg<br />
18 – Riksdagen igång, diskuterar "de olika militära orderna rörande de tyska kurirflygplanen",<br />
som sedan 1941 trafikerar Norge-Finland, via Sverige. Häftig pressdebatt, där <strong>Günther</strong><br />
utsätts för hård kritik tillsammans med Sköld. "Sköld och <strong>Günther</strong> ha också uppvaktat<br />
pressen med var sin kommuniké – inte så värst upplysande och inte särskilt lyckade."<br />
(Grafström) <strong>Günther</strong> talar inför riksdagen om krigsslut och om efterkrigstiden. Sveriges<br />
situation ganska säker. ”Ingenting i vårt nuvarande läge pekar hän på en allvarlig konflikt med<br />
någon <strong>av</strong> de krigförande och icke heller ha vi anledning att tro, att om vi fullfölja den politik,<br />
som vi utstakat för oss, vi icke efter kriget skola kunna intaga den plats i staternas samfund,<br />
som tillkommer oss.”<br />
19-30 – Moskvakonferensen. Molotov, Eden och Hull träffas, konferensen en stor framgång.<br />
Främst beroende på att Sovjetunionen till sist får försäkringar om stor allierad västlig invasion<br />
<strong>av</strong> Europa under det kommande året. Sovjetunionen gör klart för västmakterna att de inte
ska lägga sig i behandlingen <strong>av</strong> Finland. Hull talar med Assarsson om USA:s goda relationer<br />
med Sverige och ber att få framföra en personlig hälsning till CG. Bekräftar att Finland inte<br />
längre kan räkna med någon diplomatisk hjälp <strong>av</strong> västmakterna gentemot Sovjetunionen. CG<br />
vidarebefordrar nyheterna <strong>från</strong> Moskvakonferensen till Ramsay, men ger inga råd. Dock<br />
underton om att ett finskt initiativ vore bra.<br />
20 – Socialdemokratens Richard Lindström at<strong>tack</strong>erar Söderblom angående de tyska<br />
kurirplanen, anklagar honom för att ha gått bakom CG:s rygg. "Söderblom var rasande. Till<br />
saken hör, att direktiven beträffande de tyska kurirplanen verkligen inte handlades <strong>av</strong><br />
honom." Istället var det Boheman. "'Boheman går naturligtvis fri <strong>från</strong> alla misstankar, då han<br />
är halvjude', sade han (Söderblom, förf anm). Detta var inte så värst vackert sagt eller<br />
tänkt." I riksdagens första kammare yttrar sig CG och "begärde i skarp ton ett<br />
tillrättaläggande <strong>av</strong> Lindström". Tar dessutom personligen på sig hela ans<strong>vare</strong>t för<br />
kurirplanen. (Grafström) Chefen för folkberedskapen, rektor Ragnar Lund (KF), misstänks stå<br />
bakom at<strong>tack</strong>en mot Söderblom (varför? hurdå?) som "särskilt inom tidningsvärlden<br />
betraktas som UD:s grå eminens, som bakom kulisserna rycker i trådarna, särskilt i de trådar,<br />
som i det förgångna lett till eftergifter för tyskarna... Lika säkert som han nu för den som vill<br />
höra på deklarerar att Tyskland är slut inom några månader – med samma emfas hette det<br />
1940 och 1941 att det brittiska imperiets dagar voro räknade. Det senare har han nu glömt<br />
ehuru han har mycket gott minne."<br />
22 – Svenska trafikflygplanet Gripen skjuts ned <strong>av</strong> tyskt flyg, ganska nära svenskt luftrum.<br />
Sverige protesterar i Berlin. Tyskland <strong>av</strong>visar protesten, men beklagar förlusten i människoliv.<br />
23 – Tidningsartikel (i "Allehanda", ?) ifrågasätter omvändelsen hos personalen på italienska<br />
beskickningen i Stockholm, <strong>från</strong> fascism till demokrati. Legationssekreteraren och kände<br />
antifascisten Guidotti bedrövad.<br />
27 – Tidningarna skriver om att några italienare i Stockholm misshandlat en landsman så<br />
svårt, att denne fått uppsöka sjukhus. En hämnd mot den person som italienarna trodde låg<br />
bakom tidningsartikeln i Allehanda. UD känner dock till vem som är Allehandas källa och vet<br />
därmed att italienarna misshandlat fel person. "<strong>Günther</strong>, för vilken jag relaterade saken<br />
föreslog, att jag skulle meddela Guidotti att de klått fel person. Han tillade emellertid<br />
skrattande: 'Nej förresten, det är nog bäst att inte säga någonting alls. Säger du att det är<br />
fel person så går de naturligtvis och klår upp näste man och det blir inget slut på vendettan.<br />
Nu kanske de låter nöja sig i tron att den rätte fått vad han behöver." (Grafström)<br />
27 – Ingrid ska få jättesändning kaffe <strong>från</strong> bekant i Argentina<br />
27 – Främmande fartyg (dvs tyska) får inte längre passera spärrluckan på svensk vatten i<br />
Öresund, som lagts ut på tysk begäran 1940. Tyskarna stänger Göteborgstrafiken, enligt<br />
uppgift för att förhindra Dicto och Lionel <strong>från</strong> att löpa ut.<br />
28 – Britterna bryter blockaden, fem snabba motorhandelsfartyg går mot Lysekil för att lasta<br />
(kullager) och byta besättning. Britterna önskar mörkläggning, men UD vet att den tyska<br />
konsuln i Lysekil bor precis vid hamnen. En "speedboat" kommer fram på morgonen, de<br />
övriga får maskinproblem. Samtidigt meddelar tyskarna att lejdtrafiken måste upphöra,<br />
"Söderblom är emellertid optimist och tror att trafiken skall vara igång igen om en à två<br />
månader." (Grafström)<br />
28 – PAH fyller 58 år<br />
30 – PAH informerar regeringen om önskemål kommer <strong>från</strong> Danmark om liknande hjälp som<br />
till norrmännen. Danskarna öppna, till skillnad <strong>från</strong> norrmännen. Omfattande önskemål: Önskar<br />
utrustning för 50.000 man, militär utbildning <strong>av</strong> danska flyktingar och övningar för danska<br />
officerare samt svenskt löfte om att ingripa i Danmark med två divisioner. PAH betänksam<br />
ang svensk intervention, men inget emot materielen. Jämför med <strong>insatserna</strong> för Norge.<br />
Befarar tysk reaktion om rent militär utbildning. CG på PAH:s öppna linje tillsammans med<br />
Möller och Bagge. Rasjön och Wigforss reserverade. Bagge efteråt överraskad <strong>av</strong> regeringens<br />
aktiva hållning. Obs, att CG inte föredrar ärendet!
30 – SSU i Stockholm är i kontakt med Ehrensvärd för att diskutera upprättandet <strong>av</strong><br />
frivilligkår i Norge, 2.000 man. PAH negativ.<br />
DEL V ???<br />
Vintern 1943<br />
• Sverige börjar se den självständiga opinionen som diplomatiskt påtryckningsmedel<br />
mot Tyskland<br />
• Bombanfall mot Berlin. Jaktplanet Mustang börjar användas, ger de allierade<br />
bombstyrkorna skydd även över Tyskland<br />
Nov 1943<br />
• Konfiskation utan rättegång (<strong>av</strong> tidningar och tidskrifter) upphör. Totalt har 313<br />
konfiskationer gjorts, 200 mot kommunistisk eller syndikalistisk press, 30 mot<br />
nazistisk press, åtta mot GHT och lika många mot Trots Allt!<br />
• Sovjet intresserat <strong>av</strong> separatfred med Finland (via Kollontaj). Även finländarna börjar<br />
begripa att separatfred vore bra. Sverige ska medla, men frågan mycket känslig för<br />
tysk-svenska relationerna. Därför låter CG Boheman ta hand om dem.<br />
• Britterna vill att de tyska transporterna <strong>av</strong> kol, koks och cement via Sverige ska<br />
reduceras. Avvisas.<br />
• Sovjet återtar Kiev och Dnjeprlinjen<br />
Början <strong>av</strong> månaden – Sovjetunionen återtar Kiev<br />
6 – Stalin talar om befrielsen <strong>av</strong> Fjärrkarelen, undan den finska ockupationen. Ramsay förstår<br />
(till slut?) att Finland måste räkna med 1940 års gräns och förlusten <strong>av</strong> Viborg. Men vill<br />
fortfarande inte räkna ut Tyskland i kriget.<br />
7 – Lozovskij kritiserar den svenska handelspolitiken gentemot Finland. Nytillträdde USAministern<br />
i Moskva, Harriman, säger till Assarsson att Sovjetunionen är missbelåtet med<br />
Sverige. Svenskarna bör skingra alla misstankar om att man önskar en tysk seger, även om<br />
man därigenom riskerar brytning med Berlin. Några dagar efteråt hävdar det sovjetiska<br />
utrikeskommissariatet att CG:s försäkringar om att Sidorenko inte behandlas illa är felaktiga.<br />
Muntligen uttalas att Sverige omedelbart bör frige Sidorenko.<br />
10 – Möller (!) redogör för norska polisutbildningens utveckling (Möller ansvarig för polisen?).<br />
Utvidgats sedan juni, snart omfatta 10.000 man. Tydligt att det inte är polisutbildning, utan<br />
utbildning <strong>av</strong> reservtrupp. Norrmännen även beväpnats via mellanhänder. Oroande för<br />
Sverige. Om de skulle anfalla i Norge skulle Sverige kunna räknas som militärt basområde.<br />
PAH missbelåten med att Möller inte varit mer aktiv i sin kontroll. Övertar själv ans<strong>vare</strong>t för<br />
den norska och danska utbildningen, litar inte på Möller. Polistrupperna får vapen för<br />
utbildning, men riktiga beväpningen förvaras i depåer under svensk kontroll. Utbildningen blir<br />
småningom en ersättning för svensk intervention, dvs svenskt intresse att den blir så<br />
omfattande som möjligt.<br />
12 – Broschyren "Svenskarna och propagandan - har Gallup rätt?" har kommit ut, författad<br />
<strong>av</strong> pseudonymen Spectator. Skriften varnar för att västmakternas propaganda är omfattande<br />
och effektiv medan den tyska bedömdes som lättgenomskådlig. Bakom pseudonymen<br />
Spectator står UD-tjänstemannen Ekblad, som fått hjälp <strong>av</strong> Gunnar Unger på<br />
informationsstyrelsen. Ekblad har egentligen velat ge ut skriften under sitt riktiga namn, men<br />
fått nej <strong>av</strong> CG. Denne har deklarerat att ingen tjänsteman på UD eller informationsstyrelsen<br />
får stå som författare. Anklagelser mot informationsstyrelsen för att agera "ideologiskt<br />
ensidigt". Skriften "Svenskarna och propagandan - har Gallup rätt?" anklagas <strong>av</strong> tidningen<br />
Trots allt! För att vara en stridsappell mot de allierade och demokratin. DN skriver att<br />
informationsstyrelsen står bakom skriften, vilket dementeras först efter hetsig debatt i<br />
styrelsen. "Ytterliggare en spik i den illustra institutionens likkista!" (Grafström)
13 – Kollontaj tillbaka, efter lång tids sjukdom. Kallar till sig Boheman för att tala om fred<br />
med Finland. Boheman berättar att Sverige ”icke givit finnarna några råd och icke heller <strong>av</strong>såg<br />
att göra det, då vi icke i denna svåra situation ville taga på oss något ansvar”. Boheman<br />
säger också att Moskva tydligen inte vill veta <strong>av</strong> svensk medling, vilket Kollontaj bekräftar.<br />
20 – Regeringen diskuterar kommande handelsförhandlingar med Tyskland. CG, PAH och<br />
Bagge anser att ett <strong>av</strong>tal är bättre än ett <strong>av</strong>talslöst tillstånd. Eriksson och Hägglöf tycker<br />
inget <strong>av</strong>tal behövs. Eriksson ändrar sig dock några dagar senare.<br />
20 – Sovjetunionen ändrar sig, på Kollontajs rekommendation, angående möjligheten att<br />
använda Sverige som medlare gentemot Finland. Kollontaj meddelar Boheman att en finsk<br />
delegat är välkommen till Moskva för resonemang. Sovjetunionen har inte för <strong>av</strong>sikt att<br />
inkräkta på Finlands självständighet eller oberoende. Inget tal om ovillkorlig kapitulation. CG<br />
och PAH vill dock att Sverige ska hålla sig i bakgrunden, beslutar för att hålla sig officiellt<br />
ovetande om Bohemans roll som budbärare mellan de finska och sovjetiska sändebuden. Men<br />
både CG och Boheman uppmanar tydligt finländarna att ta tillvara chansen till fred. CG lovar<br />
livsmedelshjälp, ifall leveranserna <strong>från</strong> Tyskland upphör. Boheman talar med Johnson om<br />
Finlands svårigheter, Hull svarar snabbt att kr<strong>av</strong>et på ovillkorlig kapitulation inte bör gälla<br />
Finland.<br />
23-27 – Roosevelt, Churchill och Chiang Kai-shek möts i Kairo, det första mötet med kinesisk<br />
ledare<br />
23 – PAH tar upp norska polisutbildningen i utrikesnämnden. En hård kontroll ska sätta stopp<br />
för det framgångsrika manövrerandet <strong>av</strong> norrmännen och deras svenska kontaktman,<br />
överdirektör Harry Söderman. Poliserna får inte beordras till tjänstgöring <strong>av</strong> norska<br />
regeringen, utan att svenska regeringen gett sitt godkännande. Frågan om utbildningen är<br />
förenlig med neutraliteten tas upp. PAH svarar rakt på sak att ”i det som tillätes icke<br />
förekomme någonting som berörde vår neutrala ställning”.<br />
24 – Natten mot 24:e totalförstörs alla svenska legationens byggnader i Berlin <strong>av</strong> allierad<br />
bombräd. Personalen överlever i skyddsrummet.<br />
28 – Teheranmötet, första mötet Roosevelt-Churchill-Stalin. Churchill vill ha förlängd<br />
Medelh<strong>av</strong>skampanj istället för Frankrikeinvasion men tvingas böja sig. Sovjets västgräns ska<br />
förflyttas västerut in i Polen, som ska kompenseras med tyskt territorium.<br />
30 – Efter en längre tids konflikt mellan ockupationsregimen i Norge och akademiker (lärare<br />
och studenter) vid Oslo universitet. Norska statspolisen och tyska SS-trupper arresterar<br />
3.000 studenter vid Oslo universitet, "för förment sabotageverksamhet". Hälften till norska<br />
koncentrationsläger i väntan på deportering till Tyskland. resten friges.<br />
30 – Sverige beslutar att <strong>av</strong>veckla två tyska transitlager, i Luleå och Gävle<br />
Dec 1943<br />
• Justitieminister Thorwald Bergqvist gör upp med presspolitiken i ett tal (DNU 247)<br />
• Sverige ger tillstånd för norrmännen att sätta upp polisstyrkor i Sverige, som ska fylla<br />
ett maktvakuum i Norge efter tysk kapitulation. Rekrytering bland norska flyktingar i<br />
Sverige. Liknande tillstånd redan getts Danmark. Svenskt intresse att undvika kaos i<br />
grannländerna.<br />
• Ett dekrypterat signalmeddelande <strong>från</strong> den sovjetiska ambassaden i Stockholm visar<br />
att ryssarna i december 1943 underrättats att den svenska regeringen beslutat<br />
släppa Sidorenko.<br />
• Sovjet startar två parallella offensiver mot Tyskland<br />
• Förberedelserna inför D-dagen går in i slutskedet, nyckelpersonerna till Storbritannien,<br />
bla Eisenhower<br />
• Inbördeskrig mellan två motståndsrörelser i Grekland (EDES och EAM), även britterna<br />
blir anfallna <strong>av</strong> kommunistiska EAM.<br />
1 – Häftig reaktion i svenska opinionen. CG kallar upp Thomsen och begär i svenska<br />
regeringens namn att de tilltänkta åtgärderna måste ställas in, "i de fortsatta svensk-tyska
förbindelsernas intresse”. Detta meddelas TT, via Grafström. Tyska legationen felöversätter "i<br />
de fortsatta svensk-tyska förbindelsernas intresse” till "Im Interesse der Fortsetzung der<br />
deutsch-schwedischen Verbindungen" ("i intresse för fortsättningen på de tysk-svenska<br />
förbindelserna") i rapporten till Berlin, vilket är betydligt skarpare. PAH inte fullt informerad,<br />
kritisk mot skarpa formuleringen.<br />
2 – Gustaf kallar upp Thomsen och uttalar sig likadant som CG dagen innan<br />
3 – Stockholms studenter uppvaktar norske ministern med fackeltåg. Några studenter drar<br />
sedan vidare mot tyska legationen, men de skingras <strong>av</strong> polis. En <strong>av</strong> studenterna utfrågas <strong>av</strong><br />
polis vad de tänkt göra om de kommit fram till tyskarna: "Vi tänkte bara sjunga litet för<br />
dem." (Grafström)<br />
4 – Sovjetiska offensiven i Balkan <strong>av</strong>slutas<br />
4 – Fränt tyskt svar på svenska demarchen <strong>från</strong> 1 dec. Ribbentrop säger till von Post att<br />
Sverige inte ska lägga sig i de tysk-norska förbindelserna. DNB sänder lång utläggning om<br />
ärenden i förhållandet mellan Skandin<strong>av</strong>ien och de allierade, där Sverige inte reagerat. Möte<br />
CG, Boheman och Grafström. Grafström berättar om tyska reaktionen. "<strong>Günther</strong> blev alldeles<br />
blek, och då Boheman skrattade till under min föredragning sade han: 'Skratta inte, det här är<br />
verkligen ytterst allvarligt.' Boheman och i viss mån jag själv försökte lugna utrikesministern,<br />
som verkligen föreföll ganska skakad. Jag fick i uppdrag att inom en halvtimme sammankalla<br />
huvudredaktörerna i Stockholmspressen. Det lyckades. <strong>Günther</strong> förklarade för dem, att hans<br />
<strong>av</strong>sikt ingalunda vore att få pressen att slå till något slags reträtt på grund <strong>av</strong> meddelandet<br />
<strong>från</strong> Berlin, men han ville uppmana dem att noga övertänka vad som skrevs. … Mer som en<br />
personlig hypotes framhöll <strong>Günther</strong> att man kanske finge betrakta Ribbentrops uttalanden<br />
som ett utslag <strong>av</strong> vanmäktig vrede. Det vore inte alls säkert, sade han, att vad som nu sagts<br />
i Berlin betydde att tyskarna komme att fullfölja sin <strong>av</strong>sikt gentemot studenterna." På direkt<br />
fråga om regeringen kommer att svara Tyskland uttalar sig CG undvikande, "detta finge<br />
regeringen <strong>av</strong>göra". Angående vad som händer om "trälskeppen" seglar mot Tyskland, svarar<br />
CG: "<strong>Günther</strong> talade i något vaga ordalag om <strong>av</strong>brytandet <strong>av</strong> de kulturella förbindelserna och<br />
om minskning <strong>av</strong> viseringen för tyskar före resa genom Sverige."<br />
4 – Handelsförhandlingar startar med Tyskland i Berlin. Sverige hänvisar till Tysklands<br />
minskade exportförmåga som orsak till att varuutbytet måste krympa väsentligt under 1944.<br />
Tyskland visar förhandlingsvilja.<br />
5 – CG fyller 57 år<br />
6 – Finlands självständighetsdag<br />
6 – PAH förklarar att några repressalier mot Tyskland inte är aktuella pga norska<br />
arresteringarna och deportationerna.<br />
7 – Utrikesnämnd. Undén vill förbjuda tyska fartyg att passera svenskt territorialvatten. Men<br />
kungen håller med PAH om att inte ta till repressalier, CG önskar snarare hålla frågan<br />
svävande. Undén vill att Sverige markerar med en ovänligare och kyligare hållning Till<br />
Tyskland. Wigge och Herman Eriksson vill <strong>av</strong>bryta de pågående handelsförhandlingarna med<br />
Tyskland. PAH motsätter sig även detta. (PAOK 332)<br />
9 – PAH:s linje om uteblivna repressalier mot Tyskland offentliggörs i pressen, snopen<br />
reaktion. Många hade trott att regeringen nu skulle börja använda en annan ton mot<br />
Tyskland, med den svenska upprustningen i ryggen. ”En <strong>av</strong> historiens vändpunkter då<br />
historien vägrade att vända” (Alf W.) Besvikelse i Norge, där man hoppats på kännbara<br />
svenska repressalier mot Tyskland.<br />
10 – Deportationerna <strong>av</strong> norska studenter har börjat, "regeringen gör ingenting och pressen,<br />
allmänheten och de intellektuella rasa" (Grafström) 260 studenter deporteras. Söderblom<br />
säger "med den största energi" att han inte haft något att göra med texten i den svenska<br />
démarchen. Påpekar "med skärpa" att han själv haft en helt annan formulering, "men att<br />
<strong>Günther</strong> en morgon kommit med den olyckliga formuleringen". (Grafström)<br />
11 – Tyske handelsförhandlingsordföranden Walter och Thomsen hos CG. Önskar ökad svensk<br />
export. De svenska anbuden om export <strong>av</strong> järnmalm och kullager förklaras vara helt
otillfredsställande. Enligt Richert är stämningen i Tyskland mot Sverige bitter. ”Sverige hade<br />
hittills i handelspolitiskt hänseende intagit en särställning i Tyskland; ingen annan delegation<br />
hade kunnat påräkna en sådan redobogenhet till verkliga ansträngningar och uppoffringar <strong>från</strong><br />
tysk sida...” Sant. Men Sverige noterar bara det tyska missnöjet och struntar i det.<br />
11 – Finland svarar på den sovjetiska fredstre<strong>vare</strong>n. Finland önskar fred, goda<br />
grannförhållanden och neutralitet. Finland menar att 1939 års gräns är ägnad att skapa goda<br />
förutsättningar för detta, men är samtidigt berett att diskutera <strong>av</strong>vikelser <strong>från</strong> denna gräns.<br />
Enligt Boheman är Kollontaj ”ganska nöjd” med det finska s<strong>vare</strong>t. Enligt vad Harriman sagt<br />
kan man <strong>av</strong> Teheranmötet utlösa att Finland kan komma ut ur kriget som självständig stat,<br />
om finländarna bryter med Tyskland. Sverige bör bestämt säga i<strong>från</strong> om detta i Helsingfors.<br />
Assarsson håller med om detta. CG optimistisk, men Moskvas svar dröjer till 20 december.<br />
13 – Regeringen diskuterar handelsförhandlingarna med Tyskland. CG vill att man inte på<br />
förhand ska låsa diskussionen med tyskarna, utan säga sig vara villig till diskussioner.<br />
15 – Sverige förstår att tyskarna nöjer sig med att deportera de 260 norska studenterna,<br />
som redan förts till Tyskland. Dessutom ska Ribbentrop trots allt få ett svar "på sin<br />
oförskämda not", Thomsen ska kallas till CG. Brittiska pressen skriver om en konflikt i den<br />
svenska utrikespolitiken, mellan en försiktig och en djär<strong>vare</strong> linje. Kommuniké skickas ut om<br />
att den norske representanten Bull två dagar senare ska få överlämna sina kreditbrev till<br />
Gustaf. Detta hade stoppats <strong>av</strong> CG så sent som i september. Bull utses i brist på bättre<br />
kandidat. Norska, svenska och brittiska regeringen anser honom egentligen olämplig. Enligt en<br />
norsk källa beror utnämnandet <strong>av</strong> Bull på att den norske statsministern Nygaardsvold<br />
”ogillade svenskarna så mycket att han nästan föredrog någon i Stockholm som inte kom<br />
överens med dem”. (Carlgren 426) Utnämningen innebär ändå att en gammal norsk-svensk<br />
stötesten försvann.<br />
16 – Thomsen hos CG, vägrar att diskutera norska frågor. "Han åhörde visserligen vad<br />
<strong>Günther</strong> hade att säga och tog emot uppteckningen 'för sin personliga information' men mer<br />
blev det inte. Man blev alltså nödsakad att skicka instruktioner till Richert att framlägga<br />
ärendet i Berlin." (Grafström)<br />
17 – CG skickar svar till Ribbentrop, framhåller Sveriges rätt – och skyldighet – att ta upp<br />
frågan om aktionen mot Oslo universitet<br />
17 – Kollontaj till Boheman, som informerar CG. Å sin regerings vägnar meddelar Kollontaj att<br />
Sovjetunionen "begärde repellering <strong>av</strong> såväl minister Assarsson som militärattachén, kapten<br />
Nygren på grund <strong>av</strong> att dessa skulle ha röjt militära hemligheter för tyskarna. Boheman hade<br />
svarat, att om inte anklagelsen vore så allvarlig skulle han ha betraktat det hela som<br />
skrattretande. … Gumman hade förklarat att hon för egen del inte heller kunde tro på<br />
anklagelserna." Kollontaj börjar gråta, enligt Boheman, som "sade sig vilket ögonblick som<br />
helst ha fruktat att den gamla damen skulle få ett nytt slag". Assarsson beordras att – om<br />
möjligt – försöka klara upp saken på plats, samt att genast, tillsammans med Nygren, resa<br />
hem för att <strong>av</strong>lägga rapport. CG och hans närmaste misstänker tysk provokation.<br />
19 – Det visar sig omöjligt för Assarsson att klara upp problemen i Moskva, varför han ska<br />
resa hem. CG <strong>av</strong>ser att ge honom en övertydligt förnäm reträttpost, "för att visa<br />
moskoviterna, att vi inte ett ögonblick dela deras misstro mot vår minister". (Grafström) Tills<br />
vidare ska heller inte den svenska ministerposten i Moskva återbesättas, varför Gunnar<br />
Hägglöfs yngre bror Ingemar Hägglöf – "lill-Hägglöfen" – tillfälligt övertar chefskapet vid<br />
svenska legationen. Eventuellt är Vatikanen möjligt för Assarsson, som har en bror som är<br />
monsegniore och själv har "någonting <strong>av</strong> katolsk prelat i sitt uppträdande". (Grafström)<br />
20 – Assarsson försöker ta sig till Sverige via Teheran, vilket misslyckas<br />
20 – Sovjetiskt svar på Finlands besked angående fred. Kollontaj säger till Boheman att<br />
Sovjetunionen inte anser det finska beskedet tillfredsställande, istället ska 1940 års gräns<br />
vara utgången. Närmast en självklarhet, vilket även Ramsay sagt sig veta. Dämpad ton pga<br />
affären med Assarsson.<br />
20 – Delegation <strong>från</strong> svenska näringslivet till USA för diskussion om handeln efter kriget
Julen – Thörnell är fortfarande övertygad om en tysk slutseger<br />
22 – CG säger till Bagge att han inte tror att aktionen mot Assarsson innebär en<br />
omsvängning i den sovjetiska hållningen mot Sverige. ”Han kunde inte förklara saken alls men<br />
ansåg att de mest otroliga ting kunde hända i Moskva och det sannolika var att man där helt<br />
enkelt på något sätt fått det hela om bakfoten.”<br />
Dagarna före jul – Explosion i Oslo (sabotage <strong>av</strong> motståndsrörelsen)<br />
26 – The German battleship Scharnhorst was sunk off North Cape, Norway. (Times, Jan. 27,<br />
1944, p. 1.)<br />
30 – Handelsförhandlingarna med Tyskland har återupptagits. "Det gäller för tyskarna att<br />
acceptera de svenska villkoren, annars lär det enligt Hägglöf inte bli något <strong>av</strong>tal <strong>av</strong>."<br />
(Grafström) Lejdbåtstrafiken ska återupptas och den svenska exporten <strong>av</strong> malm och kullager<br />
ska minskas.<br />
30 – Kollontaj erkänner för CG att hon inte förstår något <strong>av</strong> affären Assarsson, tror närmast<br />
på ”någon svårfattlig intrig <strong>från</strong> obskyrt håll”.<br />
31 – Lend lease agreements signed, as of December 31, 1942, with United States: Belgium,<br />
Bolivia, Brazil, Chile, China, Colombia, Costa Rica, Cuba, Czechoslovakia, Dominican Republic,<br />
Ecuador, El Salvador, Ethiopia, French Committee of National Liberation, Greece, Guatemala,<br />
Haiti, Honduras, Iceland, Liberia, Mexico, Netherlands, Nicaragua, Norway, Paraguay, Peru,<br />
Poland, United Kingdom, Union of Soviet Socialist Republics, Uruguay, Venezuela, Yugosl<strong>av</strong>ia.<br />
(Report to Congress on Lend Lease operations, letter from the Administrator, Foreign<br />
Economic Administration, H. Doc. No. 497, 78th Cong., 2d sess. Washington, Government<br />
Printing Office, 1944.)<br />
Nyåret – Sovjetunionen passerar 1939 års gräns till Polen<br />
Nyåret – Fler norska studenter skickas till Tyskland, CG reagerar (17 jan)<br />
Slutet <strong>av</strong> året – De diplomatiska förbindelserna mellan Sverige och norska exilregeringen i<br />
Norge återupptas. Sverige har tidigare vägrat ha representant hos norrmännen, trots<br />
upprepade påstötningar. Sverige erkänner visserligen aldrig kommisariatstyret (vad är det?) i<br />
Norge men tvingas å andra sidan dra in sin representation i Oslo, med undantag <strong>av</strong><br />
generalkonsulat.<br />
1944-45<br />
• De allierade tillåts installera informationsutrustning (vad?) på svenskt territorium samt<br />
får flyga personal och utrustning till den del <strong>av</strong> Nordnorge som befriats <strong>av</strong> Sovjet<br />
(operation Balchen).<br />
• Nystartade Gallupinstitutet genomför en rad opinionsundersökningar. 96 procent<br />
tycker det var rätt <strong>av</strong> Sverige att förbli neutralt i kriget. Bara sex procent anser att<br />
Sveriges uppträdande varit klandervärt.<br />
1944<br />
• CG och PAH blir ett mittenblock i regeringen, mellan det märkliga paret Bagge-Sköld<br />
som står för dogmatisk neutralitetspolitik och Wigge-Eriksson-Möller som önskar<br />
hårdare attityd mot Tyskland. (PAOK 333) CG koncentrerar sig mest på Finlands<br />
utträde ur kriget (HK 97)<br />
• Sovjet döper 1944 till ”de tio segrarnas år”. CG hoppas att en kommande<br />
zonindelning <strong>av</strong> Tyskland lämnar västmakterna i åtminstone delvis kontroll över<br />
Östersjökusten<br />
• CG säger att all sund utrikespolitik är egoistisk till sin natur (när? Exakt citat?)<br />
• Bertil Ohlin ny fp-ledare och handelsminister<br />
• Tage Erlander konsultativt statsråd i samlingsregeringen<br />
• De allierades bombkrig som häftigast, 750.000 ton bomber fälls<br />
• Kersten används <strong>av</strong> Sverige för att jämna väg åt Folke Bernadotte
• Tyskland betalar tillbaka svenska krediterna som givits privat (istället för<br />
statskrediter), totalt 120 miljoner kr<br />
• Ture Nerman ger ut ”1940 års män”, en uppgörelse med politiker och publicister som<br />
visat sig opålitliga i farans stund och velat samarbeta med Tyskland<br />
• Diskussion om att samla svensk antinazism i politiskt parti med namnet Radikala<br />
Landsföreningen<br />
• Lagen om förhandscensur <strong>från</strong> 1941 tas bort<br />
• Sverige och Röda korset genomför Greklandshjälpen, livsmedel till det <strong>av</strong> hungersnöd<br />
drabbade Grekland.<br />
• Expressen startar, delvis som reaktion mot protyska Aftonbladet (och konkurrent till<br />
Aftontidningen, där CG en gång medverkade)<br />
• Engelska blir första utländska språk i skolorna, inte tyska (sant?)<br />
• Anne Franks gömställe upptäcks i Amsterdam, hon skickas till Bergen-Belsen, där hon<br />
dör. Hennes dagbok ges ut <strong>av</strong> fadern 1947, har översatts till mer än 50 språk.<br />
Början <strong>av</strong> året<br />
• De första provisoriska passen utfärdats <strong>av</strong> den svenska legationen i Budapest under<br />
ledning <strong>av</strong> Ivan Danielsson och Per Anger.<br />
Jan 1944<br />
• Enbart en större judisk population finns kvar i nazikontrollerade Europa, cirka en miljon<br />
judar i Ungern. Ungerska regeringen står emot Tysklands påtryckningar att ”lösa den<br />
judiska frågan”.<br />
• Belägringen <strong>av</strong> Leningrad bryts efter 900 dagar (en miljon svalt ihjäl)<br />
• Tyskarna vid Finska viken drar tillbaka fronten till Narva<br />
3 – Sovjet passerar Polens gräns<br />
4 – CG bjuder på lunch till den <strong>av</strong>gående sydafrikanske ministern Gies ära. Grafström placeras<br />
bredvid Lillan, "fru Schou, gift med en dansk försäkringstjänsteman, som också för<br />
närvarande är bosatt i Stockholm och tillhör utrikesministerhotellets talrika inhysehjon <strong>av</strong><br />
<strong>Günther</strong>ska släktingar, fränder och fränkor".<br />
4 – Kollontaj till CG. Åtgärden mot Assarsson ska vara <strong>av</strong> helt personlig art och ”finge ej<br />
tillmätas någon som helst betydelse med <strong>av</strong>seende på sovjetregeringens hållning gentemot<br />
svenska regeringen”. Assarsson lämnar till slut Moskva denna dag. Kollontaj tar även upp<br />
frågan om fred med Finland. CG har fått ny finsk text, som något varierar kr<strong>av</strong>en på 1939 års<br />
gräns. Kollontaj skeptisk och vill inte rapportera hem annat än att finska regeringen bekymrar<br />
sig särskilt för Viborg. Enligt Kollontaj behöver finländarna säga sig acceptera 1940 års<br />
gräns, det räcker med att skicka någon till Moskva. Hon föreslår specifikt Paasikivi. I Moskva<br />
upprepar dock Harriman för lill-Hägglöfen att Finland måste vara berett att acceptera 1940<br />
års gräns, kr<strong>av</strong>en på 1939 års gräns är verklighetsfrämmande eftersom Sovjetunionen vinner<br />
kriget. I Sovjetunionen sägs hatet mot Finland vara bittrare än hatet mot Tyskland.<br />
8 – En ungersk jude vid namn Josef Eismann, som först flytt till Danmark och sedan till<br />
Sverige, begär hjälp för sina två döttrar i Budapest, Alice och Eva. Döttrarna har redan varit i<br />
kontakt med svenska legationen i Budapest. Engzell begär att Danielsson ska ta kontakt med<br />
dem, för att de ska få komma till Sverige. Problemet är tyska utresevisum.<br />
10 – Nytt handels<strong>av</strong>tal Sverige-Tyskland. Paradoxala med <strong>av</strong>talet är att det främst gäller<br />
Sveriges förhållande till de allierade. Tyskland hade hoppats bibehålla importen <strong>av</strong> järnmalm<br />
och öka importen <strong>av</strong> kullager. Istället 30-procentig nedskärning <strong>av</strong> järnmalm och halvering <strong>av</strong><br />
kullagerexporten. Tyske chefsförhandlaren Walter talar om ett svenskt ”diktat”. Dock<br />
kompensation via ökade svenska leveranser <strong>av</strong> fosforfattig malm, kullagerstål och<br />
kullagermaskiner. Lite svenskt dubbelspel! Göteborgstrafiken går igång igen. Dock förbjudet<br />
med export till USA. Tecken på markant försämring <strong>av</strong> Tysklands förhandlingsläge gentemot<br />
Sverige. Gör de allierade nöjda – Announcement was made of a Swedish-German trade
agreement for 1944, providing for reduction of Swedish exports to Germany. – samtidigt<br />
som kompenserar tyskarna. Hårda allierade påtryckningar på Sverige kommer dock att göra<br />
att Sverige bryter mot handels<strong>av</strong>talet, medan Tyskland i huvudsak uppfyller handels<strong>av</strong>talets<br />
förpliktelser (PAOK 337)<br />
13 – Åter diskussion om repressalier mot Tyskland i regeringen. Diskussion om tyska villkor<br />
för svensk-brittiska flygtrafiken. Wigge menar att det gäller att tillfredsställa den opinion som<br />
önskar stramare hållning mot Tyskland. PAH ilsknar till: ”Vad vet finansministern egentligen<br />
om den allmänna opinionen?”<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Ramsay säger till Beck-Friis att den finska regeringen tvekar om<br />
huruvida man ska sände emissarie till Moskva. Ett land i krig kan inte förberedas på fredsslut<br />
utan att det påverkar soldaternas moral. Inget nytt meddelande till Sovjetunionen kommer.<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – De tyska trupperna söder och väster om Leningrad tvingas på reträtt.<br />
Karelska näset nu utsatt för sovjetiskt tryck.<br />
17 – Remissdebatt. CG <strong>av</strong>iserar färre inresetillstånd till Sverige för tyska vetenskapsmän och<br />
kulturrepresentanter, som reaktion på senaste deportationerna <strong>från</strong> Norge. Alltså inte ett<br />
totalstopp, milt. Men Hitler sägs ändå ha upplevt beskedet som ”en personlig örfil”.<br />
19 – CG får rapport om läget i Ungern <strong>av</strong> Danielsson. Dubbel rädsla i landet: Tysk ockupation<br />
och sovjetisk framryckning. Judarna fruktar tyskarna mest, såklart. Kallays omvittnade<br />
skicklighet som statsman kommer att behövas. Han uppges vara en mästare på den ungerska<br />
dansen czardaas, där man tar två steg åt höger och sedan två steg åt vänster. Kallay sägs<br />
använda denna teknik i sin opportunistiska politik – han rör sig aldrig i någon tydlig riktning.<br />
Hjälper dock inte i längden (tysk ockupation 19 mars)<br />
21 – Engzell frustrerad över Richert i Berlin, ang räddning <strong>av</strong> judar. Insisterar på förnyade<br />
försök. Uttrycker ilska över att ”fru Berendt och familjen Hartogsohn” inte frigivits <strong>av</strong><br />
tyskarna. Boheman ska ha fått ett otrevligt besök <strong>av</strong> släktingar till dessa, vilket fått Engzell<br />
att dra in sina överordnade. Menar han då CG? Richert instrueras att öka trycket, inte bara i<br />
dessa båda fall, utan i samtliga fall. Den omnämnda ”fru Berendt” är en judinna med kubanskt<br />
medborgarskap. AA-tjänstemännen skyller allt oftare problemen på RSHA, för att ha ett<br />
framtida alibi. I själva verket fortsätter AA-tjänstemän att arbeta med Förintelsen. De vet<br />
dock att kriget är på väg att ta slut, och med det deras skydd som mördare.<br />
21 – Den unge (28 år) prins Carl Johan har beslutat att bevista svensk-ryska sällskapets<br />
årshögtid och förhör sig med UD om det är lämpligt. "Jag vill göra en insats och jag är för min<br />
del övertygad om att det skulle upptagas väl, om jag ginge dit. Man får ju lov att konstatera<br />
fakta och ett faktum är säkerligen, att Sovjetunionen efter detta krig kommer att vara en <strong>av</strong><br />
de viktigaste, om inte den allra viktigaste faktorn i Europa." (Grafström) Men kronprinsen<br />
förbjuder prins Carl att gå på årshögtiden. Prinsen tvingas ringa ett pinsamt återbud.<br />
26 – Regeringen diskuterar <strong>av</strong>veckling <strong>av</strong> presspolitiken, CG och Bagge protesterar häftigt.<br />
CG säger att det är fel att se förändringarna i tryckfrihetsförordningen som tillfälliga<br />
inrättningar. Wigge hävdar att Westmans politik försatt regeringens övriga ledamöter i en<br />
pinsam situation. Men att det inte varit att protestera, ”då man inte ville des<strong>av</strong>ouera en<br />
justitieminister som gjorde indragningar den ena gången efter den andra”.<br />
26 – CG får förfrågan <strong>från</strong> Danielsson i Budapest om det är okej att syskonen Eva och Alice<br />
Eismann får tillfälliga svenska pass.<br />
27 – Allierad landstigning vid Anzio<br />
30 – Sovjetisk press driver kampanj mot Finland, som framställs som ett redskap för en<br />
samvetslös fascistisk ledarklick bestående <strong>av</strong> Ryti, Mannerheim och Tanner. Efter en<br />
misslyckad storfinsk äventyrspolitik har dessa fört Finland till katastrofens rand. (ganska<br />
korrekt beskrivning?)<br />
Feb 1944
• Sverige får till stånd samtal Finland-Sovjet. Finland (Paasikivi) talar med Sovjet<br />
(Kollontaj) i Stockholm, CG säger till Paasikivi att Sovjets kr<strong>av</strong> borda antas – Gustafs<br />
önskan. Kungens uttalande läcker ut till brittisk press.<br />
• USA vill stoppa den svenska transittrafiken <strong>av</strong> tyskt gods. Sverige säger nej, med<br />
hänvisning till att Sverige självt får hjälp med viktiga transporter via Tyskland <strong>från</strong><br />
exempelvis Schweiz.<br />
• Nazistiska huvudorganet Völkischer Beobachter tvingas dementera svenskfientlig<br />
artikel, efter påtryckningar <strong>från</strong> folkförsörjningsminister Funk<br />
• Folkhushållningsminister Axel Gjöres berättar om försörjningsläget, vilket är ”betydligt<br />
gynnsammare än vi någonsin hade tänkt oss”. Kan tom uppstå lagringssvårigheter,<br />
föreslås höjda brödransoner. Danmark vill exportera 6.000 ton fläsk, Sverige tvingas<br />
säga nej då lagerutrymmen saknas.<br />
4 – Danielsson får svar <strong>från</strong> UD. Legationen instrueras att utfärda tillfälliga pass till syskonen<br />
Eismann. Beslutet fattas rappt <strong>av</strong> Engzell och CG. Att s<strong>vare</strong>t dessutom har UD som <strong>av</strong>sändare<br />
är ett tydligt tecken på att Engzell har CG:s personliga godkännande. Men syskonen får<br />
tydligen inte lämna Ungern (forts 21 mars).<br />
5 – CG ökar trycket på Finland, låter Beck-Friis framföra den svenska utrikesledningens oro.<br />
Några dagar senare skickar CG Marcus Wallenberg till Finland för att tala med Ryti och<br />
Ramsay om fred. Dessa uttrycker misstro om tidpunkten för fredsförhandlingar är den rätta.<br />
Hoppas på att en västlig invasion <strong>av</strong> Europa ska minska Sovjetunionens makt. Finland bör<br />
vänta på en allmän uppgörelse än att riskera att efter en fredsuppgörelse stå vanmäktigt och<br />
vapenlöst inför Sovjetunionen. Däremot beslutar de att skicka Paasikivi – inte till Moskva,<br />
utan till Stockholm, för att tala med Kollontaj.<br />
6 – Sovjetunionen bombar Helsingfors, vilket får finländarna att begripa att kriget nu kommit<br />
dem inpå livet.<br />
7 – CG talar med Mallet. Nervös över Sovjetunionens ökande makt. Tvivlar på att Sovjet<br />
stannar vid 1940 års gräns mot Finland. Tror dessutom att Sovjetunionen kommer att<br />
införliva Bulgarien, Rumänien, Polen och Tjeckoslovakien. CG menar att den sovjetiska<br />
ockupationszonen i Tyskland kommer att omfatta hela Östersjökusten, fram till Kiel. Önskar<br />
en zonindelning som lämnar västmakterna med åtminstone något att säga till om<br />
Östersjökusten.<br />
7 – SF:s Veckorevy. Reportage <strong>från</strong> tr<strong>av</strong>et på Solvalla. ”Bland Solvallaspelarna sågs som<br />
vanligt utrikesminister <strong>Günther</strong>”, CG ser glad ut i snögloppet men verkar tunn. Han ”spelade<br />
djärvt, sägs det” enligt reportern.<br />
8 – Hull har manat Finland att snarast möjligt försöka dra sig ur kriget, varpå en tjänsteman<br />
på finska beskickningen i Washington svarar att Finland kommer att kämpa vidare även om<br />
Helsingfors läggs i ruiner. Amiral Simonsson kommenterar: "Djävla stiligt folk i alla fall!" och<br />
menar dessutom att Tyskland fortfarande kan vinna kriget. (Grafström)<br />
9 – PAH vill inte öka ransonerna, situationen kan förändras menar han.<br />
10 – CG säger att ”måtte bara vargsvansarna finnas kvar, när vargarna ätit upp varandra”<br />
(Tor Bonnier)<br />
22 – CG säger till Mallet att han beklagar de allierades kr<strong>av</strong> på ovillkorlig tysk kapitualtion. Det<br />
svetsar bara tyskarna samman.<br />
12-23 – Paasikivi till Stockholm, träffar Kollontaj tre gånger på Saltsjöbadens badhotell, via<br />
Marcus Wallenbergs försorg. Dagen innan hemresan frågar han CG om denne tycker att<br />
Finland ska anta de sovjetiska anbuden om fred. CG svarar ja. Enligt UD:s sammanställning är<br />
Sovjetunionen villigt att uppta fredsförhandlingar i Moskva, om Finland godtar följande villkor:<br />
1. Finland återgår till fullständig neutralitet, vilket innebär att de tyska trupperna<br />
i landet <strong>av</strong>väpnas eller interneras. Om Finland inte klarar <strong>av</strong> det är<br />
Sovjetunionen villigt att hjälpa till militärt.<br />
2. Moskvafredens gräns (<strong>från</strong> 1940) återställs<br />
3. Alla krigsfångar ska skickas hem
Vidare: ”Vid de eventuella Moskvaförhandlingarna skulle även till dryftande upptagas de<br />
frågor som intresserade Ryssland i fråga om Petsamoområdet, eventuella frågor angående<br />
demobilisering samt frågor rörande skadestånd. Sedan man på finsk sida insisterat på Hangö,<br />
har man <strong>från</strong> rysk sida ställt i utsikt <strong>av</strong>stående <strong>från</strong> Hangö mot kompensation varmed<br />
förmodligen menas Petsamo.”<br />
Villkoren diskuteras sedan ivrigt i Finland. Yrkandena offentliggörs i internationell press <strong>av</strong><br />
Sovjetunionen noch bedöms övervägande som en lämplig grund för förhandling. Bomberna<br />
fortsätter under tiden att regna över Helsingfors och sovjetiska förband passerar floden<br />
Narva. Problemet är de 150.000 tyska trupper som befinner sig i Finland. Någon praktisk<br />
möjlighet att internera dessa finns inte. Tyskland säger också öppet i<strong>från</strong> att en finsk<br />
separatfred är förräderi.<br />
16 – Hitler beordrar att om Finland byter kurs så ska Åland och Hogland omedelbart<br />
ockuperas.<br />
21 – Grafström börjar på politiska <strong>av</strong>delningen<br />
21 – von Blücher varnar Finland för att separatfred med Sovjetunionen är förräderi.<br />
22-23 – På natten bombas ett flertal platser i Sverige <strong>av</strong> sovjetiskt flyg, bland annat Eriksdal<br />
på Södermalm i Stockholm. Även Blidö, Järla, och Strängnäs. Detta i samband med att det<br />
sovjetiska strategiska flygvapnet anfaller Åbo och Mariehamn på Åland. På Södermalm skadas<br />
en servitris på ett kafé samt en man som väntar på bussen. Bombningen beror på<br />
feln<strong>av</strong>igering, konstateras dock att inte ett enda skott <strong>av</strong>fyrats mot inkräktarna <strong>av</strong><br />
luftvärnet. Sovjetunionen skyller händelsen på tyska och finska provokationer. Under kriget<br />
fälldes bomber på svensk mark vid 29 tillfällen (tio <strong>av</strong> Tyskland, tolv <strong>av</strong> Storbritannien och sju<br />
<strong>av</strong> Sovjetunionen).<br />
23 – Assarsson har kommit hem, Sovjetunionens agerande mot honom anses på UD vara ett<br />
tecken på att nu "anse ryssarna tiden vara inne att sätta sig i respekt hos svenskarna". "Man<br />
vill skrämma oss att öva påtryckningar på Finland under de pågående fredssonderingarna och<br />
man vill kanske också skrämma oss till en fastare hållning nu eller framledes mot Tyskland –<br />
malmtransporterna!" (Grafström) Senare visar det sig att Sovjetunionen har helt rätt i sina<br />
misstankar om tyskt spionage via en svensk beskickning, men inte i Moskva. En tysk<br />
militärattaché säger under "en glad afton" i Lissabon att alla svenska militärattachérapporter<br />
hamnar på tyska överkommandots bord. Detta har pågått så länge att tyskarna nu enbart på<br />
sättet hur rapporterna skrivs kan se vem som skrivit. "Den ende kloke vore Juhlin-Dannfelt."<br />
Teori på UD att rapporter <strong>från</strong> de svenska militärattachéerna i Berlin om utvecklingen på<br />
östfronten läckt till tyskarna, för att sedan hamna på en tysk stab i Sovjetunionen. När sedan<br />
sovjetiska trupper kommit över rapporten kan teorin ha uppstått att det är svenska<br />
beskickningen i Moskva som rapporterar direkt till tyskarna.<br />
25 – Sidorenko benådas, efter kraftfulla sovjetiska påtryckningar<br />
26 – Sidorenko lämnar Sverige<br />
26 – PAH säger att han anser en <strong>av</strong>veckling <strong>av</strong> tryckfrihetsinskränkningarna o<strong>från</strong>komlig, CG<br />
och Bagge fördröjer beslutet<br />
29 – The Soviet Government confirmed the Finnish-Soviet peace rumors, and revealed the<br />
conditions of peace demanded of Finland.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – USA missnöjt med Sveriges handels<strong>av</strong>tal med Tyskland, trots att det<br />
fattats enligt London<strong>av</strong>talet. Tecken på ständigt ökad allierad press på Sverige. Den svenska<br />
exporten till Tyskland kallas för det utan jämförelse viktigaste neutrala bidraget till Tysklands<br />
krigsföring.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – CG anser situationen något riskabel gentemot Tyskland, pga<br />
fredssonderingarna mellan Finland och Sovjetunionen. Kontaktar ÖB ang beredskapshöjning.<br />
Mar 1944<br />
• CG mottar hedersgåva ”<strong>av</strong> storfinansen”. Pengar skänks till ett ”verk angående<br />
Sveriges yttre politiska historia i nyare tid”. Ett <strong>tack</strong> för hans insatser som
utrikesminister. Bakom gåvan står bla Bofors, Electrolux, SKF, Broströmkoncernen,<br />
Allmänna Elektriska AB, Fagersta Bruks AB, Stora Kopparbergs Bergslags AB och LM<br />
Ericsson. Verket kommer sedan i tio band. Den amerikanske historikern Gerhard L.<br />
Weinberg kritiserar Sverige i sitt verk ”A World at Arms. A Global History of World<br />
War II”. ”Sweden made some important humanitarian gestures during the war, but it<br />
insured that it would be one of the very few countries on earth to profit handsomely<br />
from it.” Martin Fritz och Birgit Karlsson skriver i en essä om den svenska handeln<br />
med Tyskland att ”en regerings främsta moraliska plikt är att ta hand om sina egna<br />
medborgare”. De svenska makth<strong>av</strong>arna fokuserade på erfarenheterna <strong>från</strong> första<br />
världskrigets svält och varubrist. Något sådant skulle inte få hända igen, de moraliska<br />
tveksamheterna får stå tillbaka – även om svenska regeringen är medveten om att<br />
problemen existerar. Däremot är en erfarenhet <strong>från</strong> första världskriget att handeln<br />
måste ske i uppgörelse med båda de krigförande parterna. Det var Gunnar Hägglöfs<br />
jobb, det är därför han hela tiden far som en skottspole hela kriget. Men vad gällde de<br />
svenska produkternas betydelse för Tyskland ansågs det, enligt F&K, att det var<br />
köparen som hade det moraliska ans<strong>vare</strong>t för hur produkterna användes, inte säljaren<br />
Sverige. Den svenska regeringen var visserligen medveten om de moraliska problemen<br />
i handeln med Tyskland. Det diskuteras bland annat om Sverige borde ha klippt de<br />
ekonomiska banden med Tyskland redan efter Stalingrad. Motargumentet var främst<br />
att utan handeln hade Sverige inte kunnat upprusta så kraftigt, vilket stärkte<br />
positionen mot Tyskland. Men den moraliska tveksamheten fanns inte i samma grad<br />
hos de svenska företagen. De ansåg att de i första hand sålde till välkända<br />
representanter för tyska företag, inte till nazistpartiet. Det var ”business as usual”,<br />
för att använde ett engelskt uttryck. Många svenska företag hade också dotterbolag i<br />
Tyskland, bla SKF, Alfa L<strong>av</strong>al och Asea. Dessa mobiliserades tillsammans med det<br />
övriga tyska näringslivet i krigsproduktionen, utan att de svenska moderbolagen hade<br />
något att säga till om. SKF i Sverige var särskilt frustrerat över att dotterbolaget i<br />
Tyskland tvingades samarbeta med sina tyska konkurrenter, istället för att tävla med<br />
dem. Regeringen i sin tur kunde hänvisa till att det inte var reglerat i internationell rätt<br />
hur ett neutralt land skulle sköta sin handelspolitik. Men även om det inte var syftet<br />
med den svenska handeln så kan det inte förnekas att den g<strong>av</strong> Tyskland större<br />
möjligheter att ”sprida den nazistiska ideologin och fortsätta Förintelsen”. ”Det kan<br />
inte förnekas att det finns ett samband mellan ekonomiska vinster och nazismen –<br />
Förintelsen.” På 1960-talet hävdas det att Sverige hade kunnat stoppa andra<br />
världskriget genom att strypa exporten <strong>av</strong> järnmalm till Tyskland. Det är en grov<br />
överskattning <strong>av</strong> den svenska exportens betydelse, inte minst då Tyskland hade lagrat<br />
stora mängder malm inför kriget. Fram till juni 1940 behövdes inte ytterliggare<br />
svensk järnmalm och Sverige kunde dessförinnan ganska enkelt ha ockuperats, i<br />
samband med anfallet mot Danmark-Norge.<br />
• Herman Eriksson säger att ”P.A. är den fegaste idiot som kan tänkas och det är<br />
endast den fenomenala tur, som han och <strong>Günther</strong> har, som gör att det går så bra som<br />
det gör.” (PA 384) (PAOK 417)<br />
• Mallet i UK, pratar med Churchill, som säger att ”the Swedes must do more for us<br />
than keeping Sweden out of the war. They must get in before the end.” Mallet till CG<br />
4 april.<br />
• UK tillåter efter långa förhandlingar svensk flygtrafik på England. Men tillståndet dras<br />
omedelbart in, inför D-dagen.<br />
• Bagge skriver i dagboken att Högern förlorat sin dragningskraft<br />
3 – Bagge bitter över sin roll i samlingsregeringen. Socialdemokraterna självsvåldiga.<br />
Stämningen är ”gn<strong>av</strong>en och otrevlig”, klagar han.
3 – Ramsay försöker få Sverige att i Washington ge stöd åt en finsk argumentering att de<br />
skarpa sovjetiska fredsvillkoren är ett bevis på att Sovjetunionen inte vill ha fred. Boheman<br />
helt negativ.<br />
4 – Gripenberg lämnar meddelande till UD, som ska vidarebefordras till Kollontaj. Svar på<br />
sovjetiska fredstre<strong>vare</strong>. Finland säger nej. CG bekymras över meddelandet, som han anser<br />
"skulle betraktas som ett blankt <strong>av</strong>slag". "<strong>Günther</strong> hade framhållit, att ett överlämnande <strong>av</strong><br />
s<strong>vare</strong>t skulle vara detsamma som ett hjälpa sin bäste vän att begå självmord. Gripenberg<br />
sade sig ha den uppfattningen, att finske vederbörande hoppades få förhandlingar igång.<br />
Särskilt hade emellertid frågan om de tyska trupperna vållat bekymmer." Ramsay skriver i ett<br />
brev, som Gripenberg läser, att han vet att Finland inte kan bli neutralt så länge tyska trupper<br />
befinner sig i landet. "<strong>Günther</strong> sade då, att om detta verkligen vore meningen, meddelandet<br />
måste skrivas om så att det bleve godtagbart för ryssarna. Gemensamt med Gripenberg hade<br />
man sålunda gjort en ny redaktion. Gripenberg lovade att omedelbart underrätta Ramsay om<br />
det nya förslaget, som <strong>från</strong> svensk sida betecknades som ett mera utförligt framläggande <strong>av</strong><br />
den finske synpunkten." Skrivningen ändras till det mjukare "(Den finska, förf anm)<br />
Regeringen är ense med (den sovjetiska, förf anm) Rådsregeringen om att förutsättningen för<br />
att Finland skall förbli neutralt är att främmande (det vill säga tyska, förf anm) trupper icke<br />
finnas på finskt område. Frågan om hur ett dylikt tillstånd skall kunna åvägabringas är<br />
emellertid så komplicerad att den måste närmare diskuteras." Från början hade det stått att<br />
finska regeringen "icke kan såsom sådana omfatta dessa villkor" och att Finland uti<strong>från</strong> denna<br />
ståndpunkt önskade förhandla. UD bekymras över att den finska pressen har en<br />
"olycksbådande" hållning. Den finska riksdagen är också oenig, även om<br />
förhandlingsförespråkarna har majoritet.<br />
4 – Regeringen stöder inte CG:s rekommendationer om beredskapshöjning. Inte ens Thörnell<br />
anser någon fara föreligga. Enligt honom är enda behovet eventuell internering <strong>av</strong> flyende<br />
tysk trupp. PAH håller med. Enligt Sköld behöver tyskarna 30 divisioner för att klara Sverige.<br />
6 – Omfattande sovjetisk bombning <strong>av</strong> Helsingfors och andra finska städer. Gustaf ger stöd<br />
åt CG gentemot Finland, säger till Gripenberg sig vara ”mycket orolig för att finska regeringen<br />
skulle svara <strong>av</strong>böjande på det ryska förslaget”. Ber att hans åsikt ska framföras till både Rytis<br />
och Mannerheims kännedom.<br />
7 – Gripenberg tillbaka på UD. Finland kommer att använda det svenskförfattade s<strong>vare</strong>t till<br />
Sovjetunionen, dock utan att själva föreslå Moskva som förhandlingsort.<br />
8 – Texten överlämnas till Kollontaj. Boheman meddelar att den skrivits efter ”visst utbyte <strong>av</strong><br />
åsikter mellan Stockholm och Helsingfors”, varpå Kollontaj enligt den osäkra källan Boheman<br />
”nickat förstående”.<br />
9 – DN och Aftonbladet skriver "tämligen korrekta upplysningar" angående kontakterna<br />
mellan Finland och Sovjetunionen. Boheman ursinnig, tills det visar sig att läckan är finländsk<br />
och inte svensk.<br />
10 – Sovjetunionen svarar Finland, via Kollontaj och svenska UD. S<strong>vare</strong>t är en besvikelse.<br />
Sovjetunionen finner det finska s<strong>vare</strong>t otillfredsställande och kräver att Finland helt godtar de<br />
sovjetiska stilleståndskr<strong>av</strong>en, vilka "utgöra ett minimum". Först när det är klart är<br />
Sovjetunionen berett att inleda förhandlingar. Finland måste svara senast åtta dagar senare<br />
(18 mars), annars "måste man draga den slutsatsen, att finska regeringen <strong>av</strong> för den ryska<br />
regeringen obegripliga skäl vill förhala en uppgörelse". Men trots den ovänliga tonen har<br />
s<strong>vare</strong>t två positiva sidor: Tidsfristen i noten har ingen ultimativ karaktär och Sovjetunionens<br />
har tydligen ett påtagligt intresse för att träffa en överenskommelse. "Stämningen i UD:s<br />
politiska cirklar kan närmast betecknas som 'dämpat optimistisk'. Själv är jag ytterst<br />
skeptisk." (Grafström)<br />
10 – CG säger till Mallet att han önskar en snar västmaktsinvasion, för att väga upp den<br />
sovjetiska framryckningen. Orolig för ett framtida Europa under sovjetisk överhöghet.<br />
14 – CG har insjuknat, Söderblom tar emot sovjetiska legationsrådet Semenov "som i mer<br />
eller mindre förtäckta ordalag låtit förstå att ryssarna nog inte skulle vara så futtiga vid
eventuella förhandlingar" med Finland. "Ryssland hade råd att se saken i stort. Detta samtal<br />
inringdes på <strong>av</strong> <strong>Günther</strong> på sjukbädden uttalad önskan <strong>av</strong> Söderblom till Beck-Friis (vid<br />
svenska legationen i Helsingfors, förf anm) för att vidarebefordras till Ramsay. Kanske kan<br />
det ha någon nytta med sig."<br />
14 – Ramsay sägs ha yttrat sig pessimistiskt till möjligheterna att ge ett positivt finskt svar<br />
till den senaste sovjetiska framstöten.<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Ungern försöker dra sig ur alliansen med Tyskland, initierar förhandlingar<br />
med de allierade<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Bagge klagar över att PAH i utrikespolitiken gör ”korta affärer utan<br />
någon tanke på framtiden och utan någon förmåga <strong>av</strong> vision och fantasi”. Stämmer, enl Alf<br />
W. ”Utrikespolitik var för Per Albin i första hand en <strong>av</strong>värjande verksamhet”. Efter<br />
midsommarkrisen 1941 blir hans hållning till utrikespolitiken mekanisk.<br />
15 – Finska riksdagen godkänenr enhetligt att Finland inte kan förhandla med Sovjetunionen<br />
på nu kända villkor<br />
16 – Gustaf vill att Finland ska anta Sovjets villkor i brittisk press. CG håller presskonferens,<br />
där han "ganska öppenhjärtigt" lämnade en redogörelse för turerna i de finsk-sovjetiska<br />
kontakterna. Bland annat bekräftar han att Gustaf vädjat till Ryti och Mannerheim att dra sig<br />
ur kriget. (Luktar CG lång väg, använda kungen!) Stalin uppskattar det svenska agerandet, CG<br />
och Kungen får stärkt ställning i den svenska opinionen, som tycker att Finlands tvekan är<br />
obegriplig. Inga drastiska reaktioner <strong>från</strong> Tyskland. CG talar även inför regeringen, där han<br />
erhåller allmän tillfredsställelse. Hitlers reaktion är mycket mild, han säger att om kung Gustaf<br />
sagt detta så vore det helt och hållet en svensk angelägenhet. Förvånande eftersom<br />
processen hotar ”beröva Tyskland dess militärt och politiskt främste bundsförvant”.<br />
(Carlgren 498)<br />
17 – Västmakterna överlämnar klagomål, skriver att Sverige brutit mot<br />
handelsöverenskommelsen angående export till Tyskland <strong>av</strong> järnmalm och kullager. Svar fr<br />
Sverige 6 april.<br />
17 – Finland levererar sitt svar till Sovjetunionen, via Boheman till Kollontaj. "S<strong>vare</strong>t är<br />
egentligen en variation på det ursprungliga finska temat." (Grafström)<br />
17 – Enligt Kollontaj innebär det svenska arbetet för fred mellan Sovjetunionen och Finland<br />
en vändpunkt i de svensk-sovjetiska förbindelserna. Någon dag senare (19 mars) svallar hon<br />
inför Boheman över <strong>av</strong> <strong>tack</strong>samhet mot Sveriges kung, regering samt CG, PAH och Boheman<br />
personligen. Tacksamheten sägs bland annat komma <strong>från</strong> Stalin personligen.<br />
19 – Tyskland invaderar Ungern, skrämmer upp svenska regeringen, framför allt PAH.<br />
Straffoperation för att landet söker bryta sig ur allians. Visar att Tysklands krigsmakt<br />
fortfarande har betydande slagkraft. Kallay söker skydd på turkiska legationen, där han<br />
stannar tills Pilkorsarna gör statskupp 15 okt 1944. Förintelsen startar i Ungern, därmed<br />
även de svenska åtgärderna för att rädda judarna. UD vet att en viktig anledning till<br />
Tysklands invasion är att komma åt Europas sista stora judiska population. UD:s metodik<br />
densamma som tidigare.<br />
19 tidig morgon – Kollontaj framförinbjudan <strong>från</strong> sin regering till en eller två finska delegater<br />
att motta tolkningen <strong>av</strong> Sovjetunionens vapenstilleståndsvillkor i Moskva. CG får besked <strong>av</strong><br />
Kollontaj att Sovjetunionen är villigt att "erbjuda meningsutbyte rörande tolkningen <strong>av</strong> de<br />
ryska villkoren, 'lämpligen i Moskva'". "Otroligt men sant." (Grafström) Stalin har särskilt bett<br />
att få framföra sitt <strong>tack</strong> till Boheman, för dennes insatser. Söderblom dock skeptisk till<br />
madam Kollontajs uppgifter om Stalins <strong>tack</strong>. "Asch, det där har gumman bara sagt för att<br />
smickra Boheman, jag känner henne." (Grafström)<br />
19 – PAH låter sig fortf skrämmas <strong>av</strong> Tyskland. ”Det är bedrövligt att vår kära statsminister<br />
ännu idag låter sig regera(s) <strong>av</strong> denna vettlösa skrämsel för tyskarna. Arma land!” Herman<br />
Erikssons dagbok.<br />
20 tidig morgonen – Gripenberg får information om Sovjetunionens framstöt <strong>av</strong> CG och<br />
vidarebefordrar uppgiften till Helsingfors. Senare på dagen får Sverige veta att Finland skickar
två man till Moskva. Hitler har samtidigt intervjuats <strong>av</strong> Stockholms-Tidningen (Jäderlund).<br />
"Intervjun skulle föreställa ett motdrag till kungens vädjan och framstå som en kraftfull<br />
varning <strong>från</strong> högsta håll till finnarna att inte göra några dumheter." (Grafström) Varningen<br />
sätts på UD i samband med den tyska invasionen <strong>av</strong> Ungern. Samma sak kan hända Finland.<br />
20 – Danielsson till ungerska UD, träffar vice utrikesminister Andor Szentmiklosy. Säger att<br />
Sverige förstår att bristen på åtgärder mot judarna orsakat ockupationen. Szentmiklosy håller<br />
med. Tyskland uppges inte förstå hur viktiga judarna är för den ungerska ekonomin. Fruktar<br />
katastrofala ekonomiska följder <strong>av</strong> deportationerna. Ungerska regeringen har varit grovt<br />
antisemitisk sedan länge. 1942 deklarerar premiärministern Miklos Kallay bland annat att<br />
judar ska förbjudas äga ungersk jord – och en deportation <strong>av</strong> landets judar sägs vara ett<br />
framtida mål. Men i praktiken motarbetar Kallay de tyska påtryckningarna för deportationer<br />
<strong>av</strong> de ungerska judarna. Förhållandena för judarna förbättras tom under 1942 och 1943.<br />
At<strong>tack</strong>erna på judarna startar omedelbart, rapporterar Danielsson till CG. Själva staden<br />
Budapest är inte ockuperad <strong>av</strong> tysk trupper, dessa har istället gått i ställning runt staden. Å<br />
andra sidan översvämmas Budapest <strong>av</strong> SS-förband och Gestapoagenter, som driver en<br />
hänsynslös jakt på judar. Svenska legationen belägras <strong>av</strong> människor, mest judar och polacker,<br />
som söker asyl eller vill ha papper som bekräftar att de står under svenska legationens<br />
beskydd. Sveriges humanitära flyktingpolitik är känd <strong>från</strong> Danmark.<br />
21 – ÖB håller föredragning, yttrar sig om Finland och Sovjetunionen på ett sätt som väcker<br />
misstro och förakt hos UD-tjänstemännen. ÖB frågar därpå om något nytt hänt "i den finskryska<br />
frågan", varpå CG "blankt och kallblodigt förteg söndagens uppseendeväckande nyhet.<br />
Det är verkligen tur att det blir byte på överbefälha<strong>vare</strong>posten 1 april. Det är ju ändå en<br />
smula starkt, att utrikesministern anser sig för chefen för landets försvarskrafter böra<br />
hemlighålla en utrikespolitisk händelseutveckling, som kan få den största betydelse för våra<br />
militära dispositioner." Enligt rutinerna sänder den svenska telefon<strong>av</strong>lyssningen sina rapporter<br />
till både UD och militärstaberna, men Söderblom instrueras nu att beordra <strong>av</strong>lyssningen att<br />
inte vidarebefordra samtal mellan Gripenberg och Ramsay till militärerna. (En form <strong>av</strong><br />
lågintensiv krigsförklaring <strong>av</strong> UD gentemot ÖB?)<br />
21 – Paasikivi har feber och kan inte resa till Moskva, vilket Boheman tvingas berätta för<br />
Kollontaj. Om inte Sovjetunionen misstycker så föreslås att någon får ersätta Paasikivi.<br />
Sovjetunionen vill att flygningen ska ske med ett svenskt plan. "Här blir det tydligen<br />
nödvändigt att inviga Florman i hemligheten. Som den gode Calle inte är känd för något<br />
större mått <strong>av</strong> diskretion, var denna detalj föremål för ett bekymrat meningsutbyte på den<br />
politiska <strong>av</strong>delningen. Man kom emellertid överens om, att det enda möjliga och effektiva<br />
bleve att hota med kastrering, om något sluppe ut <strong>från</strong> det hållet!" (Grafström) Under tiden<br />
har Finland offentliggjort sitt tidigare nej till Sovjetunionen, vilket är en del <strong>av</strong> en uttänkt<br />
strategi för att lugna Tyskland. Sovjetunionen är införstått och väser fram ett hotfullt svar.<br />
21 – Pappa Eismann till Engzell, orolig över sina döttrar i Budapest.<br />
23 – Syskonen Eismann får sina svenska papper <strong>av</strong> Danielsson<br />
23 – Boheman underrättar Kollontaj om att Finland skickar Paasikivi och minister Carl Enckell.<br />
Samtidigt sprider Finland dimridån i en kommuniké s<strong>vare</strong>t <strong>från</strong> 17 mars framstå som landets<br />
sista ord i frågan. Den finska pressen uttrycker sitt stöd åt beslutet att inte förhandla med<br />
Sovjetunionen. Boheman säger till Kollontaj att förhandlingarna skulle underlättas betydligt<br />
om Finland får behålla Viborg och Saima kanal. ”Och vad betydde dessa små områden för ett<br />
segerrikt Ryssland, som icke nu hade att frukta Hitlers Tyskland. ... Utrikesministern och jag<br />
hade vid flera tillfällen talat om hur betydelsefullt det skulle vara om finnarna i Moskva funne<br />
något bättre villkor än de väntade.”<br />
24 – PAH om Ungern: ”Om vårt ställningstagande förorsakat icke tänkta risker, så böra vi<br />
tänka oss bättre för en annan gång” (PAH, PAOK 347) Regeringen går med på CG:s<br />
föreslagna beredskapshöjning, trots att den är splittrad. PAH säger sig inte vilja gå emot CG.<br />
24 – Paasikivi frisk och ska resa söndag 26 mars, tillsammans med fd utrikesministern Enckell.<br />
Söderblom är mycket optimistisk, han tror att Finland kommer att få behålla Viborg. Han vill
dessutom åka med till Moskva, för att bistå Florman "i de förhandlingar, som denne<br />
entrepante person kommer att föra i Moskva om upptagande <strong>av</strong> flygförbindelse mellan<br />
Sverige och Ryssland". CG säger bestämt nej till Söderblom.<br />
24 – UD telegraferar legationen i Budapest, angående den svåra frågan om vilka de ska<br />
hjälpa, när hundratusentals vädjanden förväntas strömma in <strong>från</strong> ungerska judar. Legationen<br />
instrueras att efter eget omdöme utfärda tillfälliga svenska pass, som gäller i sex månader.<br />
Främst till judar med svensk anknytning. Engzell dränks i önskningar om hjälp <strong>från</strong> oroliga<br />
anhöriga.<br />
26 – De finländska representanterna flyger till Moskva<br />
28 – Danielsson skriver lång rapport till CG om Ungern. En ny regering har bildats <strong>av</strong> Horthy,<br />
efter starkt tryck <strong>från</strong> Tyskland. Aggressiva antisemiter och pilkorsare utgör en minoritet i<br />
den nya regeringen, men de väntas genomdriva hårda antijudiska lagar.<br />
29 – De finländska representanterna har haft ett första möte med Molotov och vice<br />
utrikesminister Dekanosov. Sovjetunionen kräver Petsamoområdet utan någon som helst<br />
kompensation till Finland. Beskedet väcker dysterhet på UD, som trott att Hangö åter skulle<br />
bli finskt som kompensation. Sovjetisk radio är åter hotfull gentemot Finland.<br />
30 – UD får besked om de sovjetiska villkoren, sju punkter var<strong>av</strong> de viktigaste är:<br />
• Finland måste bryta med Tyskland, både militärt och politiskt. De tyska trupperna ska<br />
<strong>av</strong>lägsnas "inom april månad", alternativt interneras.<br />
• Finlands stridskrafter ska dra sig tillbaka till 1940 års gräns "inom april månad".<br />
• Finland ska betala ett skadestånd på 600 miljoner USA-dollar under fem år<br />
• Sovjetunionen ska få Petsamoområdet<br />
• Om samtliga villkor godtas får Finland tillbaka Hangö<br />
Svenska UD bekymrade över de hårda kr<strong>av</strong>en, tex anses tidsfristen för tillbakadragandet <strong>av</strong><br />
de finska trupperna alltför kort. Marcus Wallenberg "skrattade sig fördärvad" över kr<strong>av</strong>et på<br />
600 miljoner USA-dollar, vilket betecknas som ett fulltständigt omöjligt kr<strong>av</strong>. Finland har inte<br />
pengarna. Däremot positivt att Sovjetunionen inte kräver de tyska truppernas förintande,<br />
utan bara att de ska bort. Boheman vill att finländarna ska få bestämma helt själva, utan<br />
svensk inblandning.<br />
31 – Engzell instruerar legationen i Budapest att tremånaders tillfälliga pass får utfärdas till<br />
samtliga judar som behöver hjälp. En total omvandling <strong>från</strong> 1930-talets antisemitiska UD.<br />
Underförstått är dock att judarna har väldigt svårt att ta sig till Sverige, passen snarare ett<br />
skydd än en möjlighet till flykt. Danielsson förstår att om ett pass utfärdas till en jude som<br />
aktivt eftersöks <strong>av</strong> tyska eller ungerska myndigheter, så kommer skyddsvärdet i passet att<br />
urholkas för samtliga. Utfärdandet begränsas. Danielsson uppger också att Tyskland kränkt<br />
den schweiziska legationens extraterritoriella status, dvs säkerhetsproblem för de svenska<br />
diplomaterna. Anger skriver senare att statslösa judar har störst nytta <strong>av</strong> passen, som inte<br />
uppges hjälpa ungerska judar i nämnvärd grad. Får de ett svenskt tillfälligt pass hamnar de i<br />
en gråzon, de är varken ungrare eller fullvärdiga svenska medborgare. Legationen utfärdar då<br />
istället, i andan <strong>av</strong> byråkratiskt motstånd, ett certifikat där den Kungliga svenska legationen<br />
ger sitt beskydd åt bäraren. Ett oortodoxt dokument, som ges ut så att judarna kan ha ett<br />
lite tjusigt dokument att visa upp. Betydelsen <strong>av</strong> stämplar och dylikt understryks. Legationen<br />
tillåts tom att utfärda svenska medborgarskap, om dessa ansas kunna ha en skyddseffekt.<br />
Besluten flyttas ner till den enskilde tjänstemannen. Auktoritära stämplar, signaturer och foto<br />
kan rädda liv i Budapest. Förhindrar arrestering ibland, medan det andra gånger helt saknar<br />
effekt. Sverige har dessutom bra anseende i Ungern, eftersom Sverige tidigare hjälp ungrare i<br />
nöd. Svenska och schweiziska papper anses mest effektiva <strong>av</strong> judarna, även om pappret inte<br />
är ett skyddsdokument, utan bara är brevpapper <strong>från</strong> svenska legationen.<br />
31 – Semanov till CG för att informera honom om villkoren (Kollontaj sjuk i lunginflammation).<br />
CG framhåller sin besvikelse över villkorens hårdhet. Tror inte att Finland kan anta dem.<br />
Hoppas dock att förhandlingarna ska fortsätta.
Apr 1944<br />
• J.K. Paasikivi skickas till Moskva, men återvänder med fredsvillkor så hårda att de är<br />
oantagliga för flertalet finländare så länge som landets armé står obesegrad långt inne<br />
i Sovjetunionen. Den så kallade fredsoppositionen saknar politisk tyngd och stöds<br />
främst i svenskspråkiga och radikala kretsar. Även CG anser kr<strong>av</strong>en orimliga.<br />
• De två sovjetiska offensiverna <strong>av</strong>slutas<br />
• De allierades bombkrig börjar inriktas mot militära mål<br />
• Flygbekämpning inför D-dagen inleds<br />
• USA bombar schweiziska Schaffhausen med brandbomber <strong>av</strong> misstag, 40 pers dödas<br />
Början <strong>av</strong> månaden – UD överväger att helt säga upp den tyska post- och kurirtrafiken. Mer<br />
en inrikespolitisk belastning än en utrikespolitisk.<br />
1 – De finländska representanterna kommer till Sverige, far direkt vidare till Helsingfors men<br />
Söderblom får pratstund på Bromma. Enckell anser att läget är hopplöst, medan Paasikivi trot<br />
att Finland ska fortsätta förhandla. Inget <strong>av</strong>görande sker i de finsk-sovjetiska förhandlingarna<br />
förrän efter påsk, då finska riksdagen åter sammanträder.<br />
1 – Thörnell <strong>av</strong>går som ÖB, ersätts <strong>av</strong> Helge Ljung och dennes medarbetare Ehrenswärd. De<br />
blir "något mer att hålla i hand" än den livrädde Thörnell, enligt Grafström.<br />
3 – Gripenberg till CG, vill att svenska pressen ska publicera de sovjetiska villkoren för att alla<br />
ska se hårdheten. CG svarar att han hoppas ”att det ej skulle bliva nödvändigt att hoppas<br />
någonting”.<br />
4 – Beck-Friis summerar att finländarna ”nog i ganska vida kretsar [är] kritisk mot Sveriges<br />
insats i konversationerna”. Ramsay tänker inte ge Sovjetunionen något motförslag.<br />
4 – Mallet till CG, efter mötet med Churchill. Överlämnar underligt memorandum till svenska<br />
UD:<br />
1. En begäran att få sända "transport experts" till Sverige för att med svenska experter<br />
diskutera transportproblem "in the event of a German withdrawal".<br />
2. En begäran om tillstånd för brittiska "photograph reconaissance aircraft" att under<br />
vissa omständigheter få flyga över svenskt territorium i samband med spaning över<br />
fientligt område.<br />
UD begär närmare preciseringar över vad punkt ett egentligen innebär, nyfikenheten är stor.<br />
Punkt två <strong>av</strong>visas omedelbart <strong>av</strong> Boheman. CG erkänner för Mallet att det finns ett<br />
känslomässigt pris för Sverige då landet står bredvid, medan andra kämpar och dör för att<br />
rädda Europas demokratier. Det finns en svensk skam, som kommer fram när svenskarna ser<br />
de ockuperade grannländerna. ”Sweden wished to do her duty by the oppressed nations of<br />
Europé and believed that when the war came to an end she would be in a position to help in<br />
the economic reconstruction of Europé and in particular of the neighbouring Nordic countries.<br />
Seden intended to give this help in the most generos fashion and indeed felt that this was<br />
the most worthy contribution she could make. ’You know’ he (CG) said, ’that we swedes feel<br />
a certain amout of shame when we look at our neighbours and brothers who are living under<br />
German oppression.”<br />
6 – Sverige svarar på västklagomålen <strong>från</strong> 17 mars. Bemöter kritiken punkt för punkt. Men<br />
Boheman säger muntligen att Servige är inställt ”på att i sak söka såvitt möjligt tillmötesgå<br />
de allierades önskemål”. Servige har försökt minska importen <strong>från</strong> Tyskland, så att tyskarna<br />
inte skulle ha råd att handla <strong>av</strong> Sverige. Men de tyska ansträngningarna för att klara<br />
leveranser till Servige har öveträffatr de svenska förväntningarna. Nu ska Luleå hamn öppnas<br />
så sent som det går, genom att inga isbrytare ska få arbeta i området. Dessutom ska antalet<br />
gruvarbetare minskas med 30 procent, genom att de kallas in i beredskapen. Genom dessa<br />
åtgärder hoppas Sverige minska exporten till Tyskland.<br />
8 – Richert rapporterar uppgifter om tysk aktion mot Sverige, med bla fallskärmstrupper och<br />
elitförband (kuppartad aktion?). PAH får kalla fötter angående svensk fredsförmedling. Men<br />
några kupplaner finns egentligen inte.
9 – Minnet <strong>av</strong> 9 april 1940 högtidlighålls i Engelbrektskyrkan vid norsk minnesgudstjänst över<br />
de stupade. Statsråden Bergquist och Gjöres på plats, liksom en samling högre svenska<br />
militärer och Grafström. "Det är inte så inopportunt längre att visa vad man tänker om<br />
tyskarna", skriver Grafström i dagboken. Symboliskt för Sveriges svängning, <strong>från</strong><br />
Engelbrechtdivisionen till norsk gudstjänst i Engelbrektskyrkan på fyra år.<br />
9 – Hull utpekar den svenska exporten som en hjälp till Tyskland i radiotal<br />
11 – UD förstår att Finland kommer att <strong>av</strong>visa de sovjetiska kr<strong>av</strong>en. Sovjetunionen<br />
kraftsamlar trupp och flyg <strong>från</strong> Karelska näset mot de tyska ställningarna i norr.<br />
12 – LO:s organisation Arbetarrörelsens flyktingghjälp skriver till Engzell. Begär hjälp åt<br />
släktingar till den ungersk-judiske socialdemokraten Vilmos Böhm.<br />
13 – Johnson lämnar CG "en mycket snäv note", som kräver att Sverige upphör med<br />
exporten <strong>av</strong> kullager, specialstål för kullager och kullagermaskiner till Tyskland. Mallet<br />
överlämnar likadan not. Exporten dödar amerikanska soldater. USA är medvetet om att<br />
exporten sker i enlighet med gällande handels<strong>av</strong>tal <strong>från</strong> 1943, men sedan dess har läget<br />
förändrats. I gengäld ska Sverige hållas ekonomiskt skadelöst för den uteblivna exporten.<br />
Dessutom ska försörjningen <strong>av</strong> "livsviktiga varor" säkras. Underhand erbjuds även ett stort<br />
antal brittiska jaktplan (200 Spitfire-plan, tyskarna lockar å andra sidan också med jaktplan<br />
som morot – 200 Messerschmitt <strong>av</strong> modernaste typ. En ömsesidig medvetenhet om att<br />
bristen på moderna jaktplan är det svenska förs<strong>vare</strong>ts svagaste punkt). Om inte Sverige gör<br />
som USA vill kan SKF bombas ”<strong>av</strong> misstag”. Första gången hotelser <strong>från</strong> de allierade som<br />
påminner om Tysklands 1940. Får småningom bla Gjöres att undra om man inte ska flytta<br />
förråd <strong>från</strong> Göteborg pga bombfaran, PAH svarar att man inte får tappa nerverna. ”Jämfört<br />
med de amerikanska förhandlarna framstår de tyska – speciellt de som förde<br />
handelsförhandlingarna – som verserade gentlemän.” (Alf W., PAOK 337) I USA pågår<br />
samtidigt presskampanj, där Sverige anklagas för att bidra till amerikanska flygares död.<br />
Vilket iofs är sant. Mallet kommer också till CG och ger besked om att även brittiska<br />
regeringen står bakom de amerikanska kr<strong>av</strong>en.<br />
13 – Tyskland kräver att Sverige upphör med den folkrättsvidriga polisutbildningen <strong>av</strong><br />
danskar och norrmän. Den är att jämställa med militärutbildning.<br />
14 – Tullen hittar generalstabskartor över Sverige i en tysk postkurirvagn. Totalt cirka<br />
23.000 kartblad i 28 paket vägande drygt ett ton, tryckta i Tyskland i mars 1944. Av<br />
adresseringen framgår att de egentligen inte skulle forslats via svenskt tåg, utan med båt<br />
<strong>från</strong> Tyskland till Norge. 14 – CG föredrar USA-noten för regeringen. Han har framhållit för de<br />
allierade representanterna att de frågor som togs upp redan var reglerade genom 1943 års<br />
<strong>av</strong>tal. De allierade ministrarna, som enligt <strong>Günther</strong> var ”mycket generade över sitt uppdrag”,<br />
förklarade att situationen nu var en annan eftersom Sverige inte längre var militärt under hor<br />
<strong>från</strong> Tyskland. De ekonomiska förlusterna som Sverige kunde tänkas drabbas <strong>av</strong> var de<br />
allierade beredda att kompensera. CG svarar att det inte rör sig om en ekonomisk fråga utan<br />
om en moralisk (första gången CG hänvisar till moral?). CG får med sig enig regeringen i nej<br />
till USA. Bagge skriver i dagboken ”att vi aldrig under hela kriget fått motta något dylikt <strong>från</strong><br />
Tyskland”. Den allierade framstöten misslyckad, vänder den proallierade svenska opinionen till<br />
att bli mer neutral. De burdusa påtryckningarna sårar den svenska självkänslan. Amerikanerna<br />
skickar två representanter för direkta förhandlingar med SKF. Förhandlarna mycket tuffa,<br />
hotar med svartlistning och strypt svensk råvaruförsörjning efter kriget.<br />
15 – Misstaget med kartorna står tyskarna dyrt. "På politiska <strong>av</strong>delningen insåg man<br />
omedelbart, att detta var ett gyllene tillfälle att framhålla för tyskarna, att vi inte längre<br />
kunde tolerera någon okontrollerad trafik <strong>av</strong> tyskt gods genom Sverige och på så sätt göra<br />
slut på de små rester <strong>av</strong> transiteringen, som ännu i form <strong>av</strong> kurir- och postvagnar for fortgå.<br />
<strong>Günther</strong> ställde sig till en början tveksam, men lovade sedan att taga upp saken med<br />
regeringen på lunchen. Efter lunchen kom han tillbaka och meddelade, att vi måste vänta tills<br />
måndag, då utrikesnämnden sammanträder för att få en redogörelse ifråga om den<br />
amerikanska noten m.m. Boheman sade, medan jag var inne, till excellensen, att han tyckte
det var ynkligt att inte regeringen omedelbart fattat sitt beslut i denna högst naturliga<br />
angelägenhet… <strong>Günther</strong> mumlade något om det naturliga i att höra utrikesnämnden, vartill B.<br />
replikerade: 'Som om den skulle ha något emot en sådan åtgärd, nej det är ynkligt <strong>av</strong><br />
regeringen.' <strong>Günther</strong> höll med om uppfattningen, att utrikesnämnden säkert skulle acceptera<br />
åtgärden, men <strong>av</strong>bröt därefter ganska snävt konversationen…" Postkurirtrafiken dras in. Kort<br />
därpå även kurirplanstrafiken.<br />
17 – CG får full anslutning för ett <strong>av</strong>böjande svar åt de allierade i utrikesnämnden<br />
17 – CG uttrycker regeringens förvåning och missnöje, angående kartorna. De tyska post-<br />
och kurirvagnarna kan inte längre tillåtas passera Sverige. Innan Tyskland hinner svara göra<br />
ytterliggare två kartfynd.<br />
19 – Sverige tillbak<strong>av</strong>isar den tyska protesten mot utbildning <strong>av</strong> polistrupper. Enklare, <strong>tack</strong><br />
<strong>vare</strong> kartfynden. Hävdar att det bara handlar om poliser, inte militärutbildning. Lögn. Tvingas<br />
<strong>av</strong>visa ett besök <strong>av</strong> den norske försvarsministern, vilket hade varit ett pinsamt bevis på<br />
lögnen. Tyskarna ger sig, svarar bara med att framhålla att Sverige brutit sin<br />
neutralitetespolitik.<br />
19 – CG talar i riksdagen angående att västmakterna vill att Sverige ska <strong>av</strong>bryta<br />
kullagerexporten. ”Krigets utveckling ur svensk synpunkt icke medfört sådana fundamentala<br />
förändringar som skulle kunna föranleda ett brytande <strong>av</strong> ingångna förpliktelser.” Gäller tom 8<br />
juni. Talar även om Finland. ”För ögonblicket förefalla förhandlingarna <strong>av</strong>stannade. Men det<br />
synes mig vara Sveriges både plikt och intresse att om och när tillfälle åter erbjuder sig söka<br />
bidraga till att Finland får den fred, som säkerligen det övervägande flertalet <strong>av</strong> det finska<br />
folket eftersträvar.”<br />
22 – Sverige svarar <strong>av</strong>böjande på USA:s begäran om att stoppa kullagerexporten till Tyskland.<br />
Fynden <strong>av</strong> de tyska kartorna över Sverige har i sammanhanget kommit mycket lägligt för UD,<br />
som därmed kan hävda inför de allierade att faran inte alls är över för Sverige. CG låter dock<br />
Boheman muntligen meddela att SKF ska undersöka om leveranserna <strong>av</strong> kullagerna till<br />
Tyskland kan minska. Johnson och Mallet får även beskedet att specialkullager för<br />
stridsvagnar och flygplan inte längre kommer att exporteras till Tyskland. Genom att gå<br />
direkt till SKF kan västmakterna undvika att frågan blir politik. Västmakternas speciella<br />
emissarier Griffis (USA) och Waring (UK) startar några veckor senare förhandlingar med SKF.<br />
23 – Finland har sagt nej Sovjetunionens fredsförslag<br />
23 – Söderblom ska sluta som chef för politiska <strong>av</strong>delningen och istället efterträda Assarsson<br />
i Moskva. Ny chef för politiska <strong>av</strong>delningen blir von Post.<br />
23 – Britterna "ha vidtagit den uppseendeväckande åtgärden" att beslagta alla utländska<br />
diplomaters krypteringsmaskiner och utfärdar ett förbud för alla utlänningar, inklusive<br />
diplomater, att lämna de brittiska öarna. "Betyder inte detta att invasionen kommer och att<br />
den kommer snart så har bluffandet övergått till att bli självändamål." (Grafström)<br />
24 – Den judisk-ungerske affärsmannen Kalman Lauer, boende i Stockholm och ägare <strong>av</strong><br />
Mellaneuropeiska Handels AB, begär hjälp <strong>av</strong> UD angående sju släktingar i Ungern. Namnen<br />
skickas till legationen i Budapest. En <strong>av</strong> Lauers anställda är Raoul Wallenberg!<br />
25 – Danielsson skriver personligt brev till Boheman. Han har hört att USA kan vara villigt att<br />
låta judiska flyktingar invandra <strong>från</strong> neutrala länder.<br />
28 – Boheman träffar Johnson och har ett längre samtal. Påpekar att om Sverige bryter<br />
handelsförbindelserna med Tyskland så stängs Göteborgstrafiken. Sverige blir helt och hållet<br />
<strong>av</strong>stängt <strong>från</strong> all handel, både söderut och västerut.<br />
30 – GHT innehåller skarpt angrepp på CG, angående att Söderblom ska bli minister i Moskva<br />
Maj 1944<br />
• Första riksdagsbeslutet <strong>av</strong> två för att ta bort inskränkningarna i tryckfriheten<br />
• De allierade bryter igenom Gust<strong>av</strong>linjen i Italien<br />
• Deportationstågen har börjat lämna Ungern (men syskonen Eismann tros vara<br />
räddade)
• Engel, Friedrich, Bödeln <strong>från</strong> Genua, f. 1909, tysk SS-officer och krigsförbrytare. E.<br />
var chef för SS och polisen i Genua 1944–45. I maj 1944 ledde han en massaker<br />
varvid 59 italienska partisaner och fångar sköts ihjäl. För detta brott ställdes E. inför<br />
rätta 1969 och 1993, men båda rättegångarna ställdes in. I sin <strong>från</strong>varo dömdes han<br />
1999 till livstids fängelse <strong>av</strong> en italiensk domstol, vilket ledde till att den tyska<br />
förundersökningen återupptogs. I maj 2002 dömdes den då 93-årige E. till sju års<br />
fängelse <strong>av</strong> en domstol i Hamburg.<br />
1 – CG mycket upprörd över angreppet i GHT<br />
1 – Thomsen besöker CG, protesterar mot uppsägningen <strong>av</strong> post- och<br />
kurirvagnstransiteringen. Tar upp kartfyndet och hävdar att "försändelsen vore en rent<br />
rutinmässig generalstabsåtgärd". Det kan tänkas att de allierade anfaller Sverige och då<br />
måste de tyska styrkorna ha kartor över svenskt territorium. CG frågar då Thomsen varför<br />
tyskarna i så fall skulle behöva kartor. "Räknades inte Sverige? Trodde man inte att Sverige<br />
skulle försvara sig självt mot angrepp? Thomsen hade enligt <strong>Günther</strong> rodnat." (Grafström)<br />
Tyksran bestämmer sig för att skicka Schnurre.<br />
2 – CG säger inför regeringen om riskerna för tyska militära företag mot Sverige, som för<br />
neutralitet till förmån för de allierade. Sveriges situation sägs påminna om ”Norges före 9<br />
april 1940 då alla vore på det klara med att Norge skulle komma på de allierades sida om det<br />
tvingades ut i kriget”. Tyskland sägs tänka: ”Om de allierade driver sin hets mot Sverige till<br />
en spets tror man (tyskarna, förf. anm.) att Sverige kan komma att gå över på deras sida och<br />
då är det bättre att förekomma än förekommas.” Resonemanget nämner inte att Tysklands<br />
situation är en helt annan än den var 9 april 1940. Men underrättelser <strong>från</strong> Berlin eldar på<br />
oron. Frågor har exempelvis ställts om bredden på gatorna i Stockholm. Ägnat att underblåsa<br />
oro?<br />
3-4 – Schnurre till CG angående kartfynden. Ger CG en PM, föreslår förändringar i<br />
kurirtrafiken, som alternativ till indragning. Trafiken ska löpa mellan Oslo och Helsingfors, via<br />
Haparanda. Även tysk fältpost genom Sverige, inte via svenska postverket utan i tysk regi<br />
med två tyskar som övervakare. Kurirflyget ska bytas ut mot en civil Lufthansalinje mellan<br />
Oslo och Björneborg (planen får inte mellanlanda i Sverige och militärer får inte bära uniform).<br />
Den svenska uppsägningen <strong>av</strong> trafiken förvandlas till en ömsesidig överenskommelse.<br />
5-6 – Schnurre förhandlar med Engzell och Grafström om de tyska förslagen, får <strong>av</strong>slag på<br />
alla punkter. "Tempora mutantur (tiderna förändras, förf anm), tänkte nog Schnurre, som<br />
blev mottagen här med sådan égard, då tiden beg<strong>av</strong> sig och tyskarna voro i nyordningstagen.<br />
Mig hatar han." (Grafström) Ganska exakt tre år efter CG-Schnurres diskussion om ett<br />
svenskt militärfördrag med Tyskland, inför Barbarossa. Sista gången Schunrre?<br />
5 – På CG:s inrådan genomför Sverige en mindre beredskapshöjning, särskilt Göteborg ges<br />
bättre kuppförsvar<br />
6 – Luftwaffes generalstabschef, general Koller, försäkrar den svenska flygattchén Gärdin<br />
”att något företag mot Sverige aldrig varit på tal”. Men samtidigt så kan Koller på Görings<br />
uppdrag meddela att ytterliggare 74 kartpaket är på väg.<br />
8 – CG skickar Beck-Friis till Ramsay med ny fredstre<strong>vare</strong>, sedan Sovjetunionen sagt sig hålla<br />
dörren öppen. Kan Finland tänka sig att återknyta kontakten med Sovjetunionen, genom att<br />
föreslå vapenstillestånd och ett tillbakadragande <strong>av</strong> de finska trupperna till 1940 års gräns?<br />
Ramsay lyssnar men anser inte tiden mogen. Finland är irriterat över den svenska pressens<br />
mästrande ton. Dessutom drar Sverieg ner på exporten till Finland och drar helt in krediterna<br />
för andra halvåret 1944.<br />
9 – Ribbentrop beordrar att allt som kan irritera Sverige ska undvikas<br />
10 – Johnson och en mr Griffith till Boheman, förtydligar att Amerika krävver 100 procents<br />
svenskt tillmötesgående, gällande kr<strong>av</strong>en att kullagerexporten till Tyskland ska stoppas. UD<br />
funderar på kompromiss, USA ska förhandla direkt med SKF. UD oroas dock över att SKF har<br />
sin förre tysklandschef på VD-stolen. Säkerhetsrisk?
11 – Regeringen diskuterar västmakternas förhandlingar med SKF. ”Man beslöt att säga<br />
Hamberg att han fick fortsätta sina undersökningar utan rättigheter att göra några<br />
överenskommelser.” (Bagge)<br />
11 – Justitiedepartementet gnäller över att Danielsson gör judiska ungarare till svenska<br />
medborgare. Danielsson sägs göra det i eget intresse.<br />
12 – CG meddelar Thomsen att transporterna över hamnarna i Norrland måste <strong>av</strong>vecklas.<br />
Thomsen visar sig numera endast sällan hos CG på utrikesministerhotellet.<br />
12 – The American, British, and Soviet Governments issued a declaration to the Axis<br />
satellites, Hungary, Rumania, Bulgaria, and Finland, warning them to withdraw from the war,<br />
cease collaboration with Germany, and resist the forces of nazism, or suffer the consequence<br />
in rigorous peace terms.<br />
14 – Tyskland skjuter ner ett svenskt spaningsplan utanför Windau, en besättningsman<br />
överlever<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Danielsson och Anger har etablerat en hierarki bland de dokument de<br />
utfärdar till judar: 1. Tillfälligt pass. 2. Inresevisum till Sverige. 3. Skyddsbrev A. 4.<br />
Skyddsbrev B. Storosäkerhet, vet tex inte om det är ungerska eller tyska myndigheter som<br />
ansvarar för judepolitiken.<br />
16 – CG redogör i riksdagen för kartbeslagen. Kommenterar ”det märkliga och jag skulle vilja<br />
säga det olustiga” i att ”den tyska militärledningen i det oberäkneliga läge <strong>av</strong> kriget, i vilket vi<br />
nu befinna oss, ansett det lämpligt att i stor utsträckning bland trupperna i våra grannländer<br />
fördela” kartor. CG får kritik i riksdagen <strong>av</strong> "herr Holmbäck", angående att ordet "olust" har<br />
använts för att beskriva de svenska känslorna angående kartfynden. Ordet anses för<br />
diplomatiskt och svagt, jämfört med svenska folkets vämjelse "inför detta utslag <strong>av</strong> nazistisk<br />
fräckhet eller nazistiska angreppsplaner". Grafström anser dock att "olust" är ett väl valt ord.<br />
(Grafström) Segerstedt går till angrepp mot CG i en ledare mod rubriken "Den olustige".<br />
Viisar på CG:s svårighet att kommunicera med opinionen, men också på hur oförlåtande<br />
attityden är mot honom.<br />
16 – Danielsson rapporterar att ungerska regeringen kanske kommer att tillåta utresa för<br />
samtliga judar, som kan tas emot <strong>av</strong> ett annat land. Undrar om UD är berett att ta emot judar<br />
med band till Sverige. Får positivt svar <strong>av</strong> Engzell, som medger elasticitet i reglerna för vilka<br />
som egentligen har svenska band.<br />
18 – Regeringsdiskussion. ”Vi får inte bi lika rädda för västmakterna som vi var för Tyskland<br />
1940” (Sköld) Två sidor i debatten. De som vill gå västmakterna till mötes, plikt som<br />
demokratisk stat. Även fruktan för ekonomiska trakasserier efter freden (fackförbund och<br />
viss storindustri). Allmänt trodde alla att kriget skulle följas <strong>av</strong> depression och arbetslöshet<br />
internationellt. De som förespråkar fortsatt neutralitet menar att Sverige inte ska uppge<br />
dessa strävanden bara för att kriget vänt. PAH.<br />
19 – Grafström sekreterare i utrikesnämnden, efter Boheman<br />
20-21 – S-partikongress. PAH försöker rycka undan den moraliska grunden för kritiken genom<br />
att framhäva att neutraliteten valdes redan innan kriget, i full medvetenhet om att<br />
Nazityskland skulle ställas mot demokratierna. PAH håller sitt stora försvarstal för krigets<br />
utrikespolitik. Någon ensidig eftergiftspolitik har aldrig förts, ”i själva verket har vi sagt nej<br />
oftare än vi sagt ja”. Nytt partiprogram. Utrikespolitiken ska stödjas <strong>av</strong> ”en positiv<br />
försvarspolitik”. Sverige ska medverka i skapandet <strong>av</strong> ”ett demokratiskt organiserat folkens<br />
förbund”, dvs FN. Kr<strong>av</strong>et <strong>från</strong> 1920 på ett <strong>av</strong>skaffande <strong>av</strong> den hemliga diplomatin slopas helt.<br />
Hårdhänt uppgörelse med utrikespolitiska oppositionen under kriget, främsta syndabock Ture<br />
Nerman och dennes tidning Trots Allt! Tidningen anklagas för att ha skapat ”olust” inom<br />
partiet. Zeth Höglund sparkas <strong>från</strong> partistyrelsens mäktiga verkställande utskott. Istället väljs<br />
Tage Erlander, Valter Åman och Axel Strand in. Utrikespolitiken blir ett medel för kr<strong>av</strong>et på<br />
disciplin och lydnad mot partiledningen. Enligt PAH under kriget finns inget utrymme för<br />
diskussion om utrikespolitik. ”Det enda som kunde diskuteras var utrikespolitikens mål och<br />
detta var i realiteten ’odiskutabelt’.” (Alf W.)
Klassbegreppet rensas bort, ett steg på vägen <strong>från</strong> den renläriga marxism som präglat 1920<br />
års program. PAH vill ha bort republikkr<strong>av</strong>et, något han påtalat även 1942 och 1943. Lyckas<br />
få igenom detta i förslaget till partiprogram som föreläggs kongressen. Men inget stöd för<br />
detta i partiet, Wigge finner PAH:s förslag ”både förvånande och irriterande”. Frågan blir den<br />
punkt som starkast engagerar partiet. Hela 40 skrivelser <strong>från</strong> arbetarekommuner föreningar<br />
kräver att republikkr<strong>av</strong>et behålls. PAH tar upp frågan i sitt inledningsanförande, är påtagligt<br />
defensiv. En reträtt, väljer att inte kämpa eftersom han vet att han skulle förlora. Men han<br />
går omkring på kongressen med kunganålen demonstrativt på k<strong>av</strong>ajslaget. ”Kungamakten är<br />
ett irrationellt element i ett demokratiskt samhälle”, säger Sandler. PAH:s <strong>av</strong>ståndstagande<br />
en del <strong>av</strong> monarkins renässans under kriget.<br />
20 – Flygvapenchefen general Nordenskiöld säger till den brittiske flygattachén att i samband<br />
med ett tyskt anfall så är det svenska flyget ”totalt otillräckligt för att assistera armén och<br />
för att försvara livsviktiga delar <strong>av</strong> kusten och andra platser, som helt skulle domineras <strong>av</strong><br />
Luftwaffe”.<br />
26 – Finland har via Tanner och en mellanhand kontaktat Kollontaj. Om Sovjetunionen låter<br />
Finland behålla Viborg och Saima kanal så är finska krigsmakten beredd att omedelbart gå till<br />
angrepp mot Dietls tyska trupper. Kollontaj får instruktioner att "diplomatisk toch utan att<br />
såra finnarnas känslor" meddela att Sovjetunionens regering inte förhandlar med den<br />
nuvarande finska regeringen.<br />
26 – Danielsson skickar lång rapport till CG, om judeförföljelserna i Ungern. Dag efter dag de<br />
senaste veckorna har nya regler införts för att utesluta den judiska befolkningen <strong>från</strong> allt som<br />
kan betraktas som naturliga samhälleliga rättigheter. Judarna föses ihop i tillfälliga ghetton i<br />
Budapest, där de lever under vidrig aomständigheter. Judar som däremot kan visa giltigt<br />
utländskt medborgarskap skonas <strong>från</strong> åtgärderna, de behöver inte ens bära judestjärna.<br />
Villkoret är bara att en bekräftelse på medborgarskapet lämnats in till de ungersk<br />
amyndigheterna. Deportationerna norrut har börjat, uppemot 900.000 judar ska föras till<br />
tyskt territorium. Svenska legationen i Bern får kopia på rapportern och instrueras att fråga<br />
om den schweiziska regeringen vill delta i en gemensam vädjan till ungerska regeringen att<br />
sluta med de antijudiska övergreppen. Den svenske ministern Zenon Przybyszewski-Westrup<br />
tror dock inte att Schweiz vill göra något sådant. Skriver senare till Grafström att judarna nog<br />
inte har det så dåligt i Ungern och att UD gör ett misstag som blandar sig i judepolitiken i<br />
Ungern.<br />
28 (pingst) – DN publicerar ledare om Midsommarkrisen och Gustafs ev abdikationshot<br />
28 (pingst) – Förhör på flygstaben med den överlevande <strong>från</strong> nedskjutningen <strong>av</strong> svenskt<br />
spaningsplan utanför Windau. Grafström skriver svensk protest, som godkänns <strong>av</strong> UD och<br />
telegraferas till Berlin.<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Hundratusentals ungerska judar transporteras till gaskamrarna i<br />
Birkenau.<br />
Månadsskiftet maj-juni<br />
• De allierade lägger dimridåer angående D-dagen. Sprider rykten om invasion <strong>av</strong> Norge.<br />
Britterna skickas järnvägsexpertis till Sverige, som ska diskutera<br />
järnvägsförbindelserna mellan Norge och Sverige ”i vissa eventuella lägen”.<br />
Sommaren 1944<br />
• Hotet <strong>av</strong> tysk offensiv mot Sverige slutgiltigt över, ett öppet närmande till de<br />
allierade möjligt men CG missar chansen. Taktisk miss inför framtiden.<br />
Jun 1944<br />
• Armégrupp Mitte förintas <strong>av</strong> Sovjet i Vitryssland<br />
1 – Tyska kurirflyget över Sverige stoppas
1 – Iceland severed ties with, Denmark and became an independent republic. Politiskt innebar<br />
andra världskriget ett totalt brott med Danmark. År 1944 utropades I. ensidigt som republik.<br />
Danmark ansåg att I. därmed bröt unions<strong>av</strong>talet, som stadgade förhandlingar, men<br />
accepterade det skedda. Utrikespolitiskt knöts I. till väst genom medlemskap i NATO 1949.<br />
I. har ingen egen militär men har sedan 1951 upplåtit Kefl<strong>av</strong>íks flygfält som bas åt USA.<br />
1 – Syskonen Eismann sägs vara i fara, Engzell telegraferar legationen i Budapest<br />
2 – Danielsson rapporterar att situationen för judarna blir värre för var dag som går. Alla<br />
judar ska deporteras till Tyskland och Polen, med undantag <strong>av</strong> 50.000 som ska placeras i ettt<br />
ghetto i Budapest. Föreslår att Sverige tillsammans med andra neutrala stater ska genomföra<br />
en räddningsaktion för barn och gamla. Enligt uppgift ska det finnas obegränsade<br />
finansieringsmöjligheter för detta. Dessutom vill ungerska Röda korset att det svenska Röda<br />
korset och Rädda barnen ska skicka personal till Ungern för att organisera hjälp. Troligen<br />
början på den operation som så småningom kom att handhas <strong>av</strong> Raoul Wallenberg.<br />
4 – Grafström (tf chef, pol. <strong>av</strong>d.) svarar Danielsson. Instrueras att understryka för den<br />
ungerska regeringen den <strong>av</strong>smak Sverige känner inför judeförföljelserna. Om ett svenskt<br />
projekt för att rädda judiska barn och gamla kan ha betydelse ska ett sådant utredas snabbt.<br />
5 – De allierade tar Rom<br />
6 – D-dagen, 5.300 fartyg och 12.000 flygplan. Men östfronten ska även i fortsättningen<br />
vara viktigast. 28 tyska divisioner med 350.000 man går förlorade på östfronten mellan den<br />
23 juni och 27 augusti 1944, stupade eller fångna. Fem <strong>av</strong> sex fallna tyska soldater dödas <strong>av</strong><br />
Röda armén. D-dagen innebär ökad säkerhet i Sverige, svenska regeringen förstår att<br />
flankstrategin (dvs anfall mot Tyskland via Norge-Danmark) är övergiven.<br />
6 – CG håller tal på svenska flaggans dag i Östersund<br />
7 – Regeringen godkänner överenskommelse mellan SKF respektive Griffis och Waring. PAH<br />
tror att belastningen skulle ha blivit mycket tung för Sverige om landet ställt sig <strong>av</strong>visande till<br />
USA-kr<strong>av</strong>en. Sköld försöker binda regeringen vid att resterande leveranser till Tyskland<br />
verkligen ska bli <strong>av</strong> efter 12 okt, PAH <strong>av</strong>visande. ”Vad beträffar Tyskland var vårt<br />
syndaregister så stort att reaktionen däri<strong>från</strong> inte kunde spela någon roll.” Regeringen<br />
beslutar, mot bland annat Bagge, att ”man skulle säga bolaget att man visserligen hyste<br />
stora betänkligheter mot den föreslagna uppgörelsen med de allierade men att man inte<br />
kunde nedlägga ett absolut veto mot att bolaget träffade en sådan överenskommelse”. Alf<br />
W: ”I själva verket är det förvånande att de svenska ’eftergifterna’ gentemot västmakterna i<br />
krigets slutskede inte blev större än de faktiskt blev.” (Alf W., PAOK 339) CG vill undvika<br />
intrycket att Sverige utan vidare ger efter för allierade påtryckningar, eftersom Sverige<br />
riskerar förlora möjligheten att påverka tysk politik eller åtminstone enskilda tyska<br />
maktha<strong>vare</strong>.<br />
7 – King Haakon of Norway delivered a speech on the rights of small nations to share in postwar<br />
decisions.<br />
8 – CG har semester, PAH tf utrikesminister<br />
8 – Tyskland svarar "ytterst otillfredsställande" på svenska protesten mot nedskjutningen <strong>av</strong><br />
spaningsplanet. Grafström skriver replik, som godkänns <strong>av</strong> PAH utan ändringar.<br />
8 – Brittiske och USA-ministern <strong>av</strong>kräver Boheman löfte om att Sverige kommer att <strong>av</strong>visa en<br />
eventuell tysk begäran om genommarsch <strong>av</strong> Dietls trupper, i samband med allierad invasion<br />
<strong>av</strong> Norge. Boheman ger omedelbart löftet. Uppfattar denna underliga begäran som en varning<br />
inför ett allierat invasionsföretag mot Norge. Rädsla för tysk aktion mot Sverige i samband<br />
med allierad invasion <strong>av</strong> Norge.<br />
8 – SKF gör upp med Griffis och Waring. Exporten <strong>av</strong> kullager till Tyskland skärs ner 60<br />
procent, som ett resultat <strong>av</strong> USA-kr<strong>av</strong>, fram till 12 okt 1944. I gengäld ska västmakterna<br />
köpa varor <strong>av</strong> SKF för 10 miljoner kronor och dessutom garantera företaget ersättning för<br />
förluster på nära sex miljoner kronor genom utebliven försäljning till tyskarna.<br />
9 – Sovjet anfaller Finland över Karelska näset (efter med än två års lugn), för att öppna<br />
vägen mot Helsingfors. Den allierade framgången är snabbare och större än vad finländarna
äknat med. Inom mindre än en vecka är den tänkta finska huvudförsvarslinjen bruten. UD<br />
tror att offensiven främst har som syfte att locka till sig tysk trupp <strong>från</strong> Norge, där man<br />
väntar sig en allierad invasion. Offensiven samt de allierade framgångarna i Frankrike gör att<br />
UD hoppas att kriget ska ta slut innan året är slut.<br />
9 – Allierad fråga om Sverige är berett att möta ett tyskt anfall med vapenmakt. Dimridå,<br />
Norge ska fortfarande vara aktuellt. Sverige höjer beredskapen något. Boheman tar emot<br />
Mallet och Johnson, eftersom CG är borta.<br />
11 – Söderblom reser mot Moskva. Svår väg pga sovjetiska offensiven mot Finland: Tåg till<br />
Göteborg, lejdfartyg till Lissabon, flyg till Kairo, flyg till Teheran och flyg till Moskva.<br />
Söderblom väntar sig att en representant <strong>från</strong> sovjetiska legationen ska vinka <strong>av</strong> honom på<br />
stationen. "Någon representant <strong>från</strong> ryska legationen kom inte tillstädes, och det var närmast<br />
patetiskt att se den arme Staffans spaningar mot perrongen tills han måste resignera och<br />
stiga upp på tåget." (Grafström)<br />
12 – Johnson och Mallet till Boheman. Säger att deras regeringar godtar uppgörelsen med<br />
SKF, men att de inte finner den tillfredsställande och förbehåller sig friheten att återkomma i<br />
frågan. De allierade fortsätter med pressen på Sverige.<br />
12 – De allierade har fått iland 300.000 man och 54.000 fordon i Frankrike<br />
13 – En tysk V2-raket slår ner i Bäckebo, Småland. Efter underhandlingar i det tysta medger<br />
CG att raketresterna på kvällen den 30 juli samma år kunde flygas i väg med en amerikansk<br />
civilregistrerad Douglas C-47 <strong>från</strong> Bromma med destination Skottland. Länge cirkulerade<br />
uppfattningen att Sverige genom detta erhöll sina första radarstationer. Dessa var emellertid<br />
beställda och tullklarerade långt före juni 1944. Däremot fick säkerligen tillmötesgåendet<br />
betydelse för den svenska förhandlingspositionen vid kommande flygmaterielinköp.<br />
Överlämnandet var också bara början på ett vidare samarbete med de allierade, som bland<br />
annat omfattade en brittisk <strong>av</strong>lyssningsstation i Ottenby på södra Öland <strong>från</strong> oktober 1944.<br />
1944-45: De allierade tillåts installera informationsutrustning (vad?) på svenskt territorium<br />
samt får flyga personal och utrustning till den del <strong>av</strong> Nordnorge som befriats <strong>av</strong> Sovjet<br />
(operation Balchen).<br />
13 – Sverige får köpa 50 radarstationer <strong>av</strong> britterna, som kompensation släpps 75 allierade<br />
piloter som suttit internerade i Sverige. "att frige piloter på detta sätt är naturligtvis inte i<br />
överensstämmelse med folkrätten, men vad skall en fattig flicka göra?" Påtalas även Sveriges<br />
skriande brist på jaktplan, totalt endast ett 30-tal. General Nordenskiöld (vars dotter är<br />
förlovad med tysk) vid Flygvapnet vill att UD ska hjälpa till med införskaffandet <strong>av</strong> jaktplan<br />
via Storbritannien (Mustang). Som ersättning ska Sverige släppa fler allierade piloter.<br />
Diskuteras på militärfördragningen med PAH, som sätter stopp för planerna. Ruskar på<br />
huvudet och säger "sakta i backarna".<br />
13 – En kopia <strong>av</strong> Danielssons rapport om judeförföljelserna i Ungern (<strong>från</strong> 26 maj) ges till<br />
amerikanska legationen.<br />
14 – Danielsson rapporterar om deportationer och utrotning <strong>av</strong> judar, nämner förintelseläger.<br />
Ingen hemlighet alltså vad som händer med judarna. Dagen efter ges Danielsson fria händer<br />
att utfärda tillfälliga pass.<br />
15 – Thomsen ger middag på operakällaren för tysk delegation. Grafström talar med Albrecht<br />
<strong>från</strong> AA:s rätts<strong>av</strong>delning, förhör sig om möjlighet att släppa fängslade Warszawasvenskar.<br />
Men Ribbentrop ska personligen ha engagerat sig mot ett frigivande. Svenskarna låter dock<br />
förstå att Sverige nog kan erbjuda "något lämpligt kompensationsobjekt". Andremannen på<br />
tyska legationen i Helsingfors, Zechlin, är också med på middagen. Anser att finländarna är<br />
dårar som inte accepterar de sovjetiska fredsvillkoren. "Något måste man ju få betala för<br />
lyckan att få fred!"<br />
15 – Chefen för Statens institut för rasbiologi, Gunnar Dahlberg, skriver till CG. Vädjar om<br />
hjälp åt en judisk-ungersk vän. CG beslutar omedelbart att hjälpa Dahlbergs vän, uppdraget<br />
ges åt Anger.<br />
16 – Dagorder <strong>från</strong> Mannerheim gör klart för den finska allmänheten hur allvarligt läget är.
Jung-Ehrensvärd tror att Viborg snart erövras <strong>av</strong> Sovjetunionen. Ehrensvärd vill resa till<br />
Helsingfors för att försöka övertala Finland att sluta fred, PAH negativ. Den finske ministern i<br />
Washington och två legationsråd förklaras icke önskvärda.<br />
17 – Boheman råder Gripenberg (CG på semester) Finland till omedelbara förhandlingar innan<br />
de sovjetiska trupperna passerat 1940 års gräns. Dessutom bör Finland ombilda sin regering,<br />
helst med Mannerheim som ny president. Sverige kan hjälpa till med kontakter, via Kollontaj.<br />
Gripenberg far till Helsingfors.<br />
19-21 – Slaget i Filippinska sjön, största hangarfartygsslaget i historien. Japan förlorar tre<br />
hangarfartyg – slutet för landets hangarfartygsstyrkor.<br />
19 morgonen – Gripenberg hos Boheman, "den finska regeringen komme att rekonstrueras"<br />
med Ramsay i spetsen och Finland ska begära fred. Ska återkomma kl 16 med detaljer, vilket<br />
Boheman meddelar Kollontaj. Regeringen beslutar kalla tillbaka CG <strong>från</strong> semester och att<br />
leverera 40.000 ton spannmål till Finland om de tyska livsmedelsleveranserna upphör.<br />
19 kl 16 – Gripenberg återkommer och säger att saken "nog gick bra" men att han inte kan<br />
ge närmare besked förrän dagen efter<br />
20 – Sovjet erövrar Viborg.<br />
20 kl 11 – Gripenberg återkommer och säger "jo, jo, saken hade uppskjutits". Ryktas om att<br />
Finland erbjudits hjälp <strong>av</strong> två tyska pansardivisioner om de fortsätter slåss<br />
20 – CG (tillbaka <strong>från</strong> semester) tror inte längre att Sverige har att frukta något tyskt anfall.<br />
Första gången detta står klart. "Den tyska svagheten börjar att bliva för uppenbar. Att inte<br />
tyskarna för länge sedan skyndat finnarna till hjälp utan tvärtom klagat över att finnarna<br />
vågat draga ett par bataljoner <strong>från</strong> norr ned till näset tycks h<strong>av</strong>a öppnat ögonen på litet var."<br />
(Grafström)<br />
22 – Reserverat budskap till Kollontaj anländer <strong>från</strong> finländarna. Beror på: Ribbentrop till<br />
Helsingfors för att övertala Finland att fortsätta kriget. Besöket överraskning även för tyska<br />
legationen i Helsingfors.<br />
22 – Väldig sovjetisk offensiv inleds på östfrontens mellersta del. Den stora militära<br />
händelsen i juni 1944 – mycket mer betydelsefull i kriget än D-dagen. Gigantiska tyska<br />
förband, hela arméer, inringas eller rivs upp. Offensiven driver vidare västerut, Röda armén<br />
når Östersjön vid Rigabukten. De tyska trupperna vid Estland och Lettland är <strong>av</strong>skurna <strong>från</strong><br />
Tyskland.<br />
23 – Beck-Friis rapporterar att den finska regeringen, snarare än att vilja sluta fred med<br />
Sovjetunionen, är på väg att binda landet fastare gentemot Tyskland.<br />
23 – Sovjetunionen kräver finsk kapitulation. Men motsägelsefullt nog inbjuder Moskva även<br />
finländarna till förhandlingar. Detta meddelas inte Ribbentrop, på besök i Helsingfors.<br />
Tyskland får veta detta ett par dagar senare. Finland försöker spela dubbelspel Tyskland-<br />
Sovjetunionen.<br />
23 – Danielsson rapporterar till CG, lång rapport om situationen för judarna. Enligt rykten ska<br />
samtliga kvarvarande ungerska judar deporteras inom de närmaste veckorna. Hela 420.000<br />
har redan deporterats. De som har tur hamnar som sl<strong>av</strong>arbetare i den tyska industrin, medan<br />
barn, svaga kvinnor och äldre tas till utrotningslägret i Auschwitz-Birkenau i Polen. Bifogar<br />
beskrivning <strong>av</strong> utrotningslägret, författad <strong>av</strong> två slovakiska judar som lyckats fly däri<strong>från</strong>.<br />
25 – President Ryti ger ett personligt löfte till Tyskland att inte ingå separatfred med<br />
Sovjetunionen. Regelrätt allians Tyskland-Finland ersätter "vapenbrödraskapet". Ett villkor för<br />
att Tyskland ska skicka mer krigsmateriel till Finland. (Ribbentrop-Ryti-<strong>av</strong>talet) Mannerheim<br />
stöder beslutet. Avtalet väcker stark svensk irritation, PAH ser det som ett exempel på finsk<br />
opålitlighet och illojalitet mot svenska regeringen. Dumheten i Finlands beslut upprör UD.<br />
"Finland, som under hela kriget förfäktat tesen om att det för sitt eget privata krig har, då<br />
ingen vettig människa mer kan tvivla på att Tyskland ligger i dödsrosslingarna, definitivt<br />
satsat på den tyska hästen." (Grafström)<br />
26 – Ramsay meddelar Beck-Friis att finska regeringen kommer att <strong>av</strong>ge en förklaring i<br />
riksdagen om att inte sluta fred med Sovjetunionen utan samförstånd med Tyskland. ”Ryska
villkoren oantagbara, då kapitulation är omöjlig och innebärande även tyskt-ryskt krig i<br />
Finland. Man toge nu en förtvivlad chans och hoppades på förståelse <strong>från</strong> Sverige.”<br />
26 – Beredning (CG borta igen!). Finlands vägval tillsammans med Tyskland är en väg mot<br />
undergången. Ehrensvärd menar visserligen att de nya finska försvarsställningarna som bättre<br />
än de gamla, men tror att Sovjetunionen i framtiden kommer att ockupera – och behålla –<br />
Finland. Jung föreslår att den finska fredsopinionen bör stödjas och att den svenska<br />
bedömningen <strong>av</strong> det militära läger bör delges finländarna. Freden kommer att blir hård ”men<br />
då skulle det ändå finnas kvar ett Finland”. Konsultativa statsrådet och bondeförbundaren<br />
Axel Rubbestad gör en föga ärorik debut i den svenska utrikespolitiska debatten. ”Rubbestad<br />
förklarade sig tro på Tyskland och önskade dessutom att finnarna skulle slå ihjäl så många<br />
ryssar som möjligt...” Vinner inget nämnvärt gehör. PAH tveksam till om Sverige ska agera<br />
överhuvudtaget. Vill diskutera med CG, som ska komma tillbaka till Stockholm på kvällen.<br />
Tanken är att det är svårt för en svensk emissarie att konkurrera med Ribbentrops<br />
erbjudanden om pansardivisioner.<br />
27 – Rykten om att de allierade ska rikta dödsstöten mot Tyskland via Danmark.<br />
27 – Nye ÖB Jung om Finland, ser mörkt på landets möjligheter och säger att Sverige måste<br />
räkna med att få Sovjet som granne.<br />
28 – Danielsson skriver till CG, brevet ankommer denna dag. Judiska rådet i Budapest vädjar<br />
om ett personligt ingripande <strong>från</strong> Gustaf V.<br />
29 – CG informeras <strong>av</strong> Gripenberg om Ribbentrops besök i Finland. Den finska<br />
motprestationen för den tyska hjälpen har specificerats i ett brev <strong>från</strong> Ryti till Hitler. Rytis<br />
deklaration har inte, som Ramsay sagt, underställts finska riksdagen:<br />
1. Tyskland levererar vapen till Finland för att möta det sovjetiska anfallet<br />
2. Tyskland kommer även i framtiden att leverera vapen till Finland, för att hålla<br />
Sovjetunionen stånget<br />
3. Finland kommer att fortsätta kriget ändå tills hotet <strong>från</strong> Sovjetunionen<br />
försvunnit<br />
4. Med hänsyn till den hjälp Tyskland lämnar Finland ”jag (Ryti, förf. anm.) i<br />
egenskap <strong>av</strong> Finlands president förbinder mig att endast sluta fred med<br />
Ryssland i det nuvarande läget i fullt samförstånd med tyska riksregeringen<br />
samt icke tillåta en <strong>av</strong> mig utnämnd regering att förhandla om fred”.<br />
I efterhand verkar den finska glidningen uppenbar – löftena gäller enbart med Ryti som<br />
president. De är inget värda i samma sekund som Finland byter president. Frågan är om<br />
Tyskland inte ser detta eller <strong>av</strong>siktligt väljer att blunda, för stunden. CG lägger dock märke till<br />
att löftena verkar tillfälliga. Uttalar sin åsikt att Finland väljer fel väg. ”Ett finskt försök till<br />
uppgörelse med Ryssland, även om villkoren bleve hårda, skulle innebära större utsikter till<br />
bevarande <strong>av</strong> Finlands självständighet än en fortsatt kamp i samarbete med Tyskland.”<br />
Påpekar också att Finlands vägval kan innebära att Sverige drabbas <strong>av</strong> ett svårartat<br />
flyktingproblem.<br />
29 – Ännu en vädjan till kungen, <strong>från</strong> judisk organisation i Palestina. Tiotusentals ungerska<br />
judar uppges ha skickats till dödsläger i Polen. Grafström skickar de båda vädjandena till<br />
kungen, via kabinettskammarherre generalmajor Tage af Klercker. Kungen svarar samma dag<br />
att han önskar lämpligt svenskt ingripande.<br />
30 – Resultatet blir ett telegram <strong>från</strong> Gustaf V till Horthy. Vädjar att Horthy ska rädda de<br />
judar som ännu lever. Danielsson vädjar samtidigt om omedelbara åtgärder <strong>från</strong> svenska Röda<br />
korset, skriver om att judarna mördas med gas. Danielsson blir allt mer förtvivlad, vilket<br />
skapar tvivel hos UD, även hos Engzell. (FITA 276)<br />
30 – USA bryter de diplomatiska relationerna med Finland. De socialdemokratiska finska<br />
regeringsledamöterna har gått emot Rytis brev till Hitler, men de stannar ändå i regeringen.<br />
Jul 1944
• Internationella valutafonden och Världsbanken (Internationella banken för<br />
återuppbyggnad och utveckling) skapas i New Hampshire, USA<br />
Början <strong>av</strong> månaden – Kollontaj tvingas meddela att Moskva kräver finsk kapitulation.<br />
Början <strong>av</strong> månaden – Första fasen <strong>av</strong> Förintelsen i Ungern är över, deporteringarna minskar.<br />
Varar till 15 oktober, då Pilkorsrörelsen tar över.<br />
3 – Danielsson och Anger överlämnar Gustafs telegram till Horthy, som säger att han tyvärr<br />
inte har makt att hindra åtgärderna mot judarna. Anger rapporterar till CG samma dag.<br />
Gustafs vädjan publiceras i svensk press.<br />
3 – Anger telegraferar UD om ett kuppförsök mot Horthy <strong>av</strong> ungerska nazister, kuppen<br />
misslyckas.<br />
5 – Judisk organisation i USA <strong>tack</strong>ar den svenske kungen för sina ansträngningar för Ungerns<br />
judar. Anger skriver samtidigt till CG att hoppet är litet att någon ungersk jude ska överleva<br />
kriget.<br />
5 – Engzell skriver till Danielsson, känslosamt och personligt. Slumpen styr vilka som får<br />
tillfälliga pass och svenskarna vet inte vilken nytta de gör. Men om ett sådant kan rädda<br />
någon jude så har UD inget emot att Danielsson utfärdar dem.<br />
7 – Horthy tillkännager att deportationerna ska göra uppehåll, tillfälligt uppskov för judarna<br />
9 – Raoul Wallenberg till Budapest. Välkommen hjälp åt utarbetade Danielsson och Anger. I<br />
många framställningar har han fått hela äran <strong>av</strong> räddningsaktionerna. Han är en hjälte, men<br />
hans roll har överdrivits. ”Som så ofta sker med populära myter, då dessa konfronteras med<br />
historisk verklighet, så förlorar de på jämförelsen” (Paul Levine)<br />
10 – Engzell telegraferar Danielsson, syskonen Eismann har blivit svenska medborgare.<br />
Danielsson instrueras att hjälpa lämpliga judar på detta sätt. Syskonen Eismann försvinner<br />
<strong>från</strong> UD:s dokument, möjligen överlevde de kriget. (FITA 261)<br />
13 – Under ett riksdagssammanträde har CG understrukit "hur litet förtroende finnarna visat<br />
oss i denna bedrövliga affär". (tidigare än detta datum?)<br />
13 – Grafström träffar Kollontaj, han säger att fredstanken inte är död i Finland utan att<br />
"olika grupper" försöker forma ett skuggkabinett. Kollontaj svarar att Sovjetunionen är villigt<br />
till fred, men att det är bråttom. Når Sovjetunionen Helsingfors är det för sent, det vill säga<br />
då är det slut med den finska självständigheten. På grund <strong>av</strong> den finska hängivenheten till det<br />
sammanstörtande Nazityskland riskerar Sverige att få Sovjetunionen till grannland. Kollontaj<br />
säger sig veta att Hans Beck-Friis är i Stockholm och att hon gärna vill träffa honom. "Jag<br />
förstår mycket väl, att han inte skulle önska att ett sådant sammanträffande bleve bekant.<br />
Och det vill inte jag heller. Men om han kunde komma ut till Saltsjöbaden kan han ju bara glida<br />
in på rum 118 på Grand Hotel utan att låta anmäla sig och då ska jag vara där för att ta emot<br />
honom." CG informeras om förslaget och ger sitt godkännande. "Beck-Friis accepterade<br />
under sådana förhållanden uppdraget och kommer i morgon klockan 11 'glida in' i nr 118 ute<br />
på Grand Hotel i Saltsjöbaden."<br />
14 – Beck-Friis glider in till Kollontaj, som tar emot honom väl. Hon berättar att hon<br />
instruerats <strong>av</strong> Kreml att inte göra något, men att hon tror att "denna stämning hölle<br />
emellertid nu på att försvinna". Men Finland måste ta initiativet samt sparka Ryti och Tanner.<br />
Dessutom måste Finland skriftligen förklara att de vill ha fred. Kollontaj säger att hon anser<br />
att man i första hand måste ordna ett stillestånd, fredsvillkoren kan man förhandla om senare<br />
"i ett större sammanhang". Hon nämner Paasikivis namn "med respekt", Beck-Friis får<br />
uppfattningen att han kan vara en lämplig ny ledare för Finland. Mannerheim och Erkko verkar<br />
hon <strong>av</strong>färda. Kollontaj preciserar inga villkor för stillestånd, men ger beskedet att det inte är<br />
en fråga om ovillkorlig kapitulation. Beck-Friis för inte budskapet till Gripenberg utan till en<br />
representant för fredsoppositionen, Erkko. Fredsoppositionen börjar undersöka möjligheterna<br />
att, via Stockholm, sluta fred. Enligt Beck-Friis vill de träffa allierade representanter för att<br />
berätta hur ”den inrikespolitiska situationen och en mindre lyckad diplomati fört landet i ett<br />
tvångsläge”. Tanken på en finsk exilregering nämns tom, men anses att gå för långt. Däremot<br />
kan de finska socialdemokraterna tänka sig en sorts ”fri finsk kommitté” i Stockholm och
sonderar försiktigt den svenska beskickningen i Helsingfors hur Sverige skulle se på detta. CG<br />
och UD vet att de har kontakter med Mannerheim, som ses som den ende som kan <strong>av</strong>bryta<br />
kriget. Men hos de allierade betraktas Mannerheim som en krigsförbrytare. Den officiella<br />
relationen mellan Sveriges och Finlands regering är mycket kylig.<br />
14 – Enligt de oppositionella finska socialdemokraterna måste Ryti och Tanner bort<br />
Andra hälften <strong>av</strong> juli – Med den tyska hjälpen <strong>av</strong>värjer Finland det nuvarande sovjetiska<br />
anfallet. Finland räddas <strong>av</strong> att de allierade anser Tyskland vara ett betydligt viktigare militärt<br />
mål än Finland. Sovjetiska divisioner förflyttas bort <strong>från</strong> Finland.<br />
15 – Finland förbjuder att svenska dagstidningar får forslas till Finland med flyg. Irritation<br />
över den svenska pressens kritik <strong>av</strong> den finska politiken.<br />
16 – Goerdeler varnas <strong>av</strong> Stauffenberg att Gestapo efterlyst honom för sammansvärjning<br />
mot Hitler. Gömmer sig men instrueras att vara redo att ta över som ny rikskansler.<br />
17 – Erkko informeras om vad Kollontaj sagt <strong>av</strong> Beck-Friis och Grafström, under lunch på<br />
Gyldenen Freden. Erkko intresserad, tänker sig regeringsombildning på laglig väg via<br />
misstroendevotum i riksdagen, alltså inte statskupp. Söderblom i Moskva instrueras att<br />
sondera Kreml "för att få lite kontroll på vad madamen sagt. Hon har onekligen i det förflutna<br />
ibland ådalagt litet för stor optimism".<br />
18 – Striderna vid Karelska näset över. Finland håller stånd under hårda strider, <strong>tack</strong> <strong>vare</strong> den<br />
tyska hjälpen. Slaget vid Tali-Ihantala är det största pansarslaget genom tiderna på nordisk<br />
mark. Fronten flyttas till norr om Viborg.<br />
18 – Zechlin till Grafström, åter upprörd över hur dumma finländarna är som inte sluter fred<br />
med Sovjetunionen. "Det finns bara ett folk som kan göra finnarna äran stridig som det<br />
politiskt dummaste, och det är det tyska." Vad driver Zechlin? Antinazist?<br />
20 – Attentatsförsök mot Hitler i högkvarteret Wolfsschanze i Ostpreussen<br />
(sprängladdningen placerad <strong>av</strong> överste Stauffenberg). Hitler skyddas <strong>av</strong> tungt ekbord och<br />
överlever. 42:a och sista mordattentatet mot Hitler. Attentatsmännen vill uppnå separatfred<br />
med de västallierade, meningslöst. De västallierade skulle aldrig gå med på detta. Roosvelt<br />
närmare döden än Hitler, får slaganfall denna dag.<br />
22 – Ehrensvärd skickar (med all sannolikhet i samförstånd med CG) Mannerheim en<br />
detaljerad svensk översikt över den militära situationen, för att påverka honom till fred.<br />
”Tidpunkten för Tysklands nederlag rycker allt närmare.” Känner Mannerheim sedan 1918.<br />
Mannerheim säger sig helt gilla Ehrensvärds bedömning <strong>av</strong> läget. Säger inte heller emot då<br />
han föreslås ta ledningen för Finland, vilket han gjorde ett par månader tidigare. PAH uttalar<br />
sitt stöd för fred, trots att de sovjetiska villkoren antagligen blir hårda. Hans tvekan har<br />
försvunnit. Sverige måste göra allt för att rädda Finland undan sovjetisk ockupation.<br />
25 – Ramsay och Tanner irriteras över Sveriges ”förmyndarinställning”.<br />
28 – Mannerheim meddelar att han står till förfogande som Finlands president, efter att Ryti<br />
personligen försäkrat honom om sin vilja att träda tillbaka<br />
31 – PAH förklarar för Nystén att han anser att Finland bör sluta fred, trots hårda villkor. Tror<br />
inte Sovjetunionen har något emot att Finland bevarar sin självständighet.<br />
31 – Sverige stoppar stoppar de tyska transporterna <strong>av</strong> kol, koks och cement till Norge. Utan<br />
att förhandla med tyskarna.<br />
31 – Röda armén når Weichsel<br />
Månadsskiftet juli-augusti<br />
• De västallierade lyckas äntligen bryta sig ut ur sitt brohuvud i Normandie. Då<br />
framryckningen mot Tyskland kommer igång återkommer västmakterna med nya kr<strong>av</strong><br />
på Sverige. Den svenska sjöfarten på Tyskland bör genast upphöra. Hotfullt. En<br />
fortsatt sjötrafik innebär stora risker för svenska fartyg. Roosevelt försöker övertyga<br />
Churchill om att den svenska exporten till Tyskland helt ska upphöra. Men London tror<br />
inte att chocktaktiken fungerar.
Aug-sep<br />
• Dumbarton Oaks-konferensen, utanför Washington. En <strong>av</strong> etapperna på vägen mot<br />
bildandet <strong>av</strong> Förenta Nationerna (FN). Representanter för "de fyra stora", USA,<br />
Sovjetunionen, Storbritannien och Kina, hur den nya internationella organisationen för<br />
fred och säkerhet skulle utformas. Ett svenskt krigsinträde skulle ge Sverige en plats<br />
vid konferenserna, men det är helt uteslutet, inte bara enligt CG. De allierade påverkar<br />
heller inte Sverige att ingripa, landet är mer värdefullt, tex för förbindelser med<br />
motståndsrörelser, spioncentral.<br />
Aug 1944<br />
• Goerdeler grips, efter att ha gömt sig i flera veckor. Döms till döden.<br />
1 – President Ryti <strong>av</strong>går för att ersättas <strong>av</strong> Mannerheim. Parliament voted unanimously Field<br />
Marshal Mannerheim for the Presidency. Därmed kommer Finland undan överenskommelsen<br />
med Tyskland om att inte sluta separatfred med Sovjet. Finland börjar åter förhandla med<br />
Sovjet, efter inledande kontakter i Stockholm. Tysklands ställning i Baltikum har under tiden<br />
försvagats, minskar risken för tysk straffoperation. Opinionen i Finland nu beredd på fred,<br />
även om den blir hård.<br />
1 – Warszawaupproret startar. Den så kallade hemmafrontens armé, ledd <strong>av</strong> general Bór, gör<br />
resning tar kontroll över stora delar <strong>av</strong> staden. Samtidigt stelnar den tysk-sovjetiska fronten<br />
strax öster om Warszawa, efter Röda arméns stora offensiv som startade i juni. Nära sex<br />
veckor går utan att sovjetarmén försöker bryta dödläget. Därför kan tyskarna ostörda slå ner<br />
den polska resningen.<br />
4 – Mannerheim tillträder.<br />
4 – De första <strong>av</strong> de 30.000 tyska soldater som flyr till Sverige kommer (en del <strong>av</strong> dem är<br />
balter, där<strong>av</strong> benämningen ”baltutlämningen”)<br />
5 – Då inget fredsinitiativ tas överlämnar den finska fredsopinionen en PM till Mannerheim.<br />
Mannerheim ber Hackzell att bilda regering. Paasikivi och Vuori inte ens med i regeringen,<br />
vilket fredsoppositionen anser vara ett dåligt tecken.<br />
7 – Gripenberg ber UD se till att svenska pressen inte kritiserar Hackzell, innan han fått visa<br />
vad han vill göra. Boheman säger Gripenberg att ”den nya regeringen, i den sammansättning<br />
den syntes komma att få, knappast var ägnad att särskilt ingiva ryssarna förtroende. ... Nu<br />
vore tidpunkten inne för att söka en uppgörelse. I detta ögonblick tedde sig utsikterna härför<br />
enligt vad jag kunde bedöma så pass fördelaktiga som de över huvud taget kunde tänkas<br />
bliva. ... Detta vore det sista tillfället ett icke kommunistiskt Finland ägde att göra upp med<br />
Sovjetunionen.”<br />
8 – Nya finska regeringen under Hackzell, med Enckell som utrikesminister, tillträder. Under<br />
de närmaste veckorna skickar inte Mannerheim något budskap till Sovjetunionen, oro i Sverige<br />
och inom fredsoppositionen. Sverige skickar påminnelser till Finland om att man måste skynda<br />
på innan Moskva tappar intresset.<br />
15 – Allierad landstigning i Sydfrankrike<br />
16 – Allierad flygräd mot Stettin har som syfte att få Sverige att stoppa sjöfarten. Sjöfarten<br />
upphör några veckor senare.<br />
17 – Keitel besöker Mannerheim, meddelar att han inte är bunden <strong>av</strong> Rytis löften<br />
19 – Motståndsrörelsen gör uppror i Paris, men för tidigt. Tar över flera officiella byggnader,<br />
bla polishögkvarteret. Nästan inga vapen och ingen kontakt med allierade styrkor. Sveriges<br />
generalkonsul Nordling kontaktas <strong>av</strong> motståndsrörelsen och förmås att förhandla fram en<br />
vapenvila med tyske befälha<strong>vare</strong>n, general von Choltitz. Nordling handlar utan instruktioner<br />
<strong>från</strong> CG, privat initiativ. Varken de Gaulle eller den kommunistiska motståndsrörelsen<br />
godkänner dock vapenvilan, som är kontroversiell än idag. Dock ger den motståndsrörelsen<br />
tid att bygga barrikader.
22 – Gripenberg frågar CG om möjligheterna för Sverige och eventuellt även USA att hjälpa<br />
till med ett framtida finskt krigsskadestånd. CG förutser en välvillig inställning både i Sverige<br />
och USA. Tycker att Finland ska ta kontakt med Sovjetunionen under de närmaste dagarna.<br />
22 – Vapenvilan i Paris upphör. Kritiskt läge för motståndsrörelsen, som via Nordling försöker<br />
få kontakt med Ike. Nordling får hjärtat<strong>tack</strong>. Konsulatet organiserar delegation, ledd <strong>av</strong><br />
Nordlings bror Rolf, som reser iväg med bil med stor svensk flagga för att undgå att bombas.<br />
Men allierat pansar är redan på väg.<br />
24 – Johnson och Mallet till CG, lämnar gemensam démarche. De kräver att Sverige helt<br />
<strong>av</strong>bryter handelsförbindelserna med Tyskland. Underförstått lämna neutraliteten. Omedelbart<br />
efteråt verkar "utrikesministern närmast vara <strong>av</strong> den uppfattningen, att man måste gå med<br />
på de allierade kr<strong>av</strong>en". (Grafström) Johnson har sagt att man i fortsättningen inte kan räkna<br />
med neutrala länder. Senare på dagen ansluter sig Kollontaj till kr<strong>av</strong>et, men bara formellt.<br />
Sovjetregeringen ”ville giva uttryck åt sin tillfredsställelse med Sveriges politik”. På sin<br />
regerings uppdrag ansluter hon sig till USA:s och UK:s kr<strong>av</strong>. Men hon tillägger att "man i<br />
Kreml egentligen vore mycket belåten med Sveriges politik i den finska fredssaken m.m. och<br />
att man inte tog denna anslutning så allvarligt". (Grafström) CG ändrar uppfattning om<br />
démarchen, vill nu lämna <strong>av</strong>slag. "Det behövdes inte mera för att <strong>Günther</strong> skulle komma på<br />
andra tankar och vara mer böjd för att <strong>av</strong>slå démarchen." (Grafström) CG inser att<br />
Sovjetunionen spelar dubbelt, man vill inte ha ett gott förhållande mellan västmakterna och<br />
Sverige. Kalla kriget har börjat. Sverige minns tyskarnas liknande kr<strong>av</strong> <strong>från</strong> början <strong>av</strong> kriget,<br />
men trots dessa hade neutraliteten visat sig lyckosam (jfr Finland).<br />
24 – Allierat pansar i Paris<br />
25 – Efter beredning ger CG ”ett hövligt <strong>av</strong>böjande svar” till de västallierade. Assarsson<br />
föreslår att man kan provocera Tyskland, tex genom att kräva att de upphör med<br />
ockupationen <strong>av</strong> Norge. När de – självklart – vägrar göra som Sverige säger man upp<br />
handelsförbindelserna. Regeringen tros istället nöja sig med att säga nej till USA-UK.<br />
25 – Gripenberg till Kollontaj, fredstre<strong>vare</strong>. Finland berett att omedelbart skicka en<br />
förhandlingsdelegation till Moskva. Tillägger muntligen att Mannerheim anser sig ha helt fria<br />
händer att bryta Rytis löften till Tyskland. Sträng sekretess begärs, enbart ett fåtal finska<br />
regeringsledamöter vet vad som händer.<br />
25 – ÖB Helge Ljung redovisar beredskapsläget, konstaterar att ”starka skäl” talar för att<br />
faran för ett tyskt anfall inte längre existerar. Beredskapen ska istället inrikta sig på att<br />
hindra gränsöverskridningar och neutralitetskränkningar.<br />
25 – Paris befrias <strong>av</strong> fria franska styrkor (ingående i 12:e amerikanska armégruppen).<br />
Nordling blir en hjälte i Frankrike, men han blir utskälld <strong>av</strong> UD (CG?) på våren 1945 för att ha<br />
handlat ”så, att Sveriges neutralitet kunde ifrågasättas”. Nordling förbjuds troligen <strong>av</strong> UD att<br />
publicera bok om händelserna. Återfinns på 1990-talet <strong>av</strong> en släkting och ges ut i Frankrike<br />
2002 och Sverige 2004. Nordling har fått en gata och ett torg uppkallat efter sig i Paris,<br />
samt diverse ordnar och hedersmedborgarskap. Fortsätter som generalkonsul till 1958, dör<br />
1962.<br />
25 – Rumänien träder ur alliansen med Tyskland, förklarar istället Tyskland krig<br />
25 – Turkiet har brutit de diplomatiska förbindelserna med Tyskland<br />
25 – Grafström: "<strong>Günther</strong>s verkligt stora intresse – trots alla världshistoriska händelser, tycks<br />
alltjämt vara hans eget eftermäle i Sveriges historia. Trots att han låtsas, som om han inte<br />
fäste någon större vikt vid de angrepp mot regeringens utrikespolitik, som tid efter annan<br />
synas i pressen <strong>från</strong> vissa skarpa radikala pennor." Går till at<strong>tack</strong> mot Segerstedt, som<br />
anklagat honom för att gömma dokument: "Jag kan bara uppmana herrar kritiker att inte <strong>av</strong><br />
falska blygsamhet dröja en enda dag med att lägga fram de hemligheter, som de påstå sig<br />
sitta inne med." Wickman tar fasta på detta i en artikel i Nordens Frihet, där han skriver om<br />
mötet mellan Christian <strong>Günther</strong> och Karl Schnurre 24 maj 1941, "några veckor innan Finland<br />
anslöt sig till anfallet på Sovjetunionen". Det är mötet där CG enligt Uthmann ska ha talat om<br />
"militärfördrag" med Tyskland. Wickman skriver att <strong>Günther</strong> "så långt i<strong>från</strong> att ogilla Finlands
tyska orientering tvärtom såg den med tillfredsställelse". Hur kan Wickman känna till detta?<br />
CG upprörd, säger till Grafström att han inte sagt så. Grafström för i uppdrag att söka i<br />
arkiven, för att ta reda på vad som egentligen sades. Grafström sätter igång att rota, utan<br />
större förhoppningar, eftersom "<strong>Günther</strong> mycket sällan lämnat efter sig någonting skrivet<br />
angående de samtal han haft". Men mot alla odds hittar Grafström en PM om mötet i maj<br />
1941, i vilken CG skriver: ”Jag (Christian <strong>Günther</strong>, förf anm) upprepade min tidigare till tyske<br />
ministern <strong>av</strong>givna förklaring, att vi här förstodo och uppskattade Tysklands skyddande hand<br />
över Finland och ingalunda önskade, såsom ibland ryktesvis förmodats, störa förhållandet<br />
mellan Finland och Tyskland.” Grafström kommenterar att denna PM innebär en fullträff för<br />
Wickman. "<strong>Günther</strong> verkade inte alls trakterad över att se sina egna ord <strong>från</strong> en gången epok<br />
stirra emot sig." Verkar alltså som om CG har förträngt vad som sades under det oerhört<br />
<strong>av</strong>görande mötet med Schnurre 24 maj 1941, mycket märkligt.<br />
27 – Tyskland skjuter ner ett svenskt plan<br />
28 – Kullageraffären ordnad mellan USA och SKF (datum?)<br />
28 – Trots att Paris uppges befriat finns fortfarande tyska prickskyttar i Notre Dame<br />
29 – Utrikesnämnden godkänner som väntat regeringens förslag om att säga nej till den<br />
västallierade démarchen. "<strong>Günther</strong> har själv snickrat ihop ett förslag till svar, som egentligen<br />
är en blandning <strong>av</strong> ett statsrådstal i Gränna angående neutraliteten och 'god dag, yxskaft'.<br />
Det kommer säkert att vinna regeringens fulla gillande." (Grafström) Enda protesten i<br />
nämnden kommer <strong>från</strong> Sandler, som "redan <strong>av</strong>skrivit möjligheterna till en come back i<br />
Arvfurstens palats", det vill säga som utrikesminister. "Så icke Undén, varför han, som under<br />
tidigare skeden <strong>av</strong> kriget, då möjligheten <strong>av</strong> ett ombyte på utrikesministerposten föreföllo<br />
långt <strong>av</strong>lägsna och för övrigt föga lockande, troget följde Sandler i oppositionen mot<br />
regeringens utrikespolitik nu noggrant aktar sina löss för snuva." (Grafström) Alltså välkänt<br />
att Östen Undén siktar på att åter bli utrikesminister i en socialdemokratisk<br />
efterkrigsregering, vilket han även kommer att bli.<br />
29 – Finland har förklarat sig villigt att sända en delegation till Moskva för förhandlingar.<br />
Sovjetunionen svarar att Finland först måste bryta med Tyskland, de tyska trupperna måste<br />
vara ute ur landet senast 15 september. (Grafström) Svenska utrikesledningen meddelar<br />
Finland att villkoren är ”så tillmötesgående som man gärna kunde räkna med”.<br />
30 – Rykten om allierad invasion <strong>av</strong> Jylland, dansk oro för att Sverige inte ska släppa in<br />
polistrupperna. Den danske socialdemokraten Hans Hedtoft träffar PAH i Sthlm. Denne<br />
<strong>av</strong>visande till att Sverige ska låta polistrupperna ingripa, trots att Hedtoft kallar det en<br />
”självmördande” neutralitetspolitik. PAH fruktar tyska repressalier, bla bombningar <strong>av</strong><br />
Sydsverige.<br />
30 – Tyskarna träffar svenskarna angående sjötrafikens uppsägande, den tyska tonen<br />
hovsam. Men de svenska inskränkningarna fortsätter. Sverige drar tillbaka de 500<br />
järnvägsvagnar som hyrts ut till Tyskland, för att underlätta den svenska importen <strong>av</strong> kol och<br />
koks. Inga tyska transporter tillåts längre (med undantag <strong>av</strong> sjuka och sårade) och inga<br />
viseringar ges till tyskar på väg till Norge.<br />
31 – Hedtoft träffar CG. Denne betydligt öppnare än PAH, anser det orimligt att de danska<br />
polistrupperna ska sitta fast i Sverige om strid pågår i Danmark. Hedtoft träffar sedan åter<br />
PAH, som nu är öppnare. Utsatt för påtryckning <strong>från</strong> CG? Men PAH vill ändå inte ge klart<br />
besked. Vill inte ta upp frågan i regeringen (onödigt prat), ska tala med partiledarna och<br />
kungen. Om Hedtoft inte hör något inom de närmaste dagarna så innebär det att de danska<br />
önskemålen beviljats. Så sker också. Danmark ska skicka kodfrasen ”Hans är allvarligt sjuk” till<br />
Sverige, för att utlösa transporten.<br />
31 – Sovjet ini Bukarest<br />
Hösten 1944<br />
• Churchill påpekar till Eden att Sverige fortfarande hjälper Tyskland genom att sälja<br />
varor som används i den tyska krigsindustrin. ”Neutrals who h<strong>av</strong>e played a selfish part
throughout ought to be made to suffer in the postwar world.” Ett par veckor senare<br />
menar Churchill att Sverige har uppvisat en kalkylerad själviskhet i bägge krigen mot<br />
Tyskland.<br />
• Under några veckor i september och oktober 1944 kom över 6 000 flyktingar till<br />
Gotland.<br />
(http://www.ne.se/jsp/search/show_section.jsp?i_art_id=RP8657&i_word=Dekanos<br />
ov&i_h_text=1&i_rphr=dekanosov)<br />
• Sverige har lyckats lägga upp ett kollager inför vintern på hela fem miljoner ton,<br />
motsvarande ett helt års förbrukning. Lagren räcker inte till, kolet får sänkas i<br />
Södertälje kanal för förvaring.<br />
• Bombkriget börjar allvarligt störa den tyska krigsproduktionen<br />
Sep 1944<br />
• Tyskland meddelar att inga fler deportationer <strong>från</strong> Norge och Danmark till Tyskland<br />
ska förekomma, efter alla svenska klagomål<br />
• Stella Polaris. Operation som finska underrättelsetjänsten genomförde för att<br />
undkomma Sovjet. Tjänstens personal och arkiv fördes över Bottenviken till Sverige.<br />
Lådorna med arkivmaterial göms på olika håll i Sverige.<br />
Tanken var att finska FRA efter en ockupation skulle kunna uppta sin verksamhet i exil,<br />
alldeles som till exempel de polska, tjeckoslovakiska och norska "borgerliga"<br />
utlandsregeringarna gjort <strong>från</strong> London. Detta scenario var emellertid delvis överspelat när<br />
beslutet togs om att genomföra Stella Polaris. Den sovjetiska storinvasionen <strong>av</strong> Finland under<br />
sommaren 1944 kom <strong>av</strong> sig och det omedelbara hotet mot landet minskade.<br />
Chefen för Finlands underrättelsetjänst Paasonen fortsatte dock att till Torgil Thorén<br />
uttrycka önskemål om att få sända över en mindre kontingent personal och materiel till<br />
Sverige. Thorén var skeptisk medan den andra underrättelseorganisationens, C-byrån, chef<br />
Carl Petersén var mera entusiastisk. Därför bestämdes i allra största hemlighet att under<br />
hösten skulle evakueringen äga rum. Försvarsstabschefen Ehrensvärd g<strong>av</strong> sitt klartecken och<br />
under några mörka dagar i september (20-23) skulle överfarten ske. Vad som senare skulle<br />
ge upphov till vissa förvecklingar, var att något <strong>av</strong>tal aldrig skrevs under mellan staterna,<br />
utan hela operationen byggde ytterst på en överenskommelse mellan Hallamaa och Petersén.<br />
En orsak till den svenska ledningens låga profil under förhandlingsspelet var förmodligen att<br />
landet — i den händelse gränsen mot Sovjet skulle ha kommit att dras utmed Torne älv —<br />
knappast hade vågat hysa en finländsk halvofficiell exilorganisation.<br />
Personal jämte deras familjer samt materiel, såväl teknisk sådan som arkivmateriel <strong>från</strong> såväl<br />
Finland som Baltikum överfördes till Sverige på rutterna Närpes-Härnösand och Nystad-Gävle.<br />
Totalt användes for transporten fyra mindre ångfartyg. De flesta ur den stora personal som<br />
medföljde återvände senare till Finland. Sverige fick genom operationen tillgång till en stor<br />
mängd kvalificerad materiel samt ett antal signaltekniker vilka i några fall bereddes anställning<br />
inom den svenska underrättelsetjänsten. Kort efter operationen uppstod dock problem såväl<br />
inom de båda länderna som i deras relationer. Mottagarlandet erhöll en stor mängd materiel,<br />
vilken visade sig svåranvändbar. Vissa delar förvarades under lång tid på Rottneros i<br />
Värmland. Enligt uppgift förstördes materielen senare på order <strong>av</strong> Ehrensvärd.<br />
• Regeringen förbjuder tysk sjöfart på de svenska ostkusthamnarna. Månaden därefter<br />
även västkusthamnarna.<br />
• Tyska fronten i väst har rivits upp, 500.000 tyska förluster.<br />
• Luftwaffe disponerar endast 540 flygplan, mot de allierades 14.000<br />
Början <strong>av</strong> månaden – Sovjetunionen kontrollerar bägge sidor <strong>av</strong> Finska viken.<br />
2 – Utrikesnämnden tar upp frågan om polistrupperna, Norge främst aktuellt men även<br />
Danmark. Under september låter CG norska regeringen förstå att de norska polistruppernas
överförande inte behöver vänta tills efter ockupationens slut. När de behövs så ska de få<br />
resa. Sverige har inte haft problem med antalet polistrupper – tvärtom har det varit svårt för<br />
Norge att fylla den <strong>av</strong> Sverige medgivna kvoten.<br />
2 kl 10 – Förhandlingar på sovjetiska legationen i Stockholm med Gripenberg och<br />
Mannerheims representant, general Oscar Enckell (fd rysk överste och finsk generalstabschef,<br />
industriman sedan 1924). De träffar Semenov. Finland drar sig tillbaka bakom 1940 års gräns<br />
och omgrupperar inför brytningen med Tyskland. Önskar i gengäld vapenstillestånd.<br />
2 kvällen – Inget svar <strong>från</strong> Moskva på det finska förslaget, därför överraskning på UD när<br />
Finlands statsminister Antti Hackzell i radio tillkännager att Finland brutit med Tyskland.<br />
Glömmer säga att tyska trupperna måste ha lämnat Finland senast 15 september (rättas i<br />
kommuniké 4 sep). Finska pressen har förhoppningar om att Hitler hellre drar bort sina<br />
trupper <strong>från</strong> Finland än går i strid med finska armén. Tysk press reagerar lamt.<br />
3-4 – De allierade tar Bryssel, Antwerpen och Lyon<br />
3 – Alla tyska fartyg i finska hamnar har <strong>av</strong>gått mot Tyskland, finska fartyg i Tyskland tas i<br />
beslag<br />
3 – Vapenvila Finland-Sovjet<br />
4 – Regeringen informeras om löftena till Hedtoft. Sköld redogör. Bagge vill tänka över saken.<br />
4 – Defenitivt svar till de allierade, ang <strong>av</strong>brytandet <strong>av</strong> handeln. CG tar emot Johnson och<br />
Mallet. Handeln med Tyskland minskar hastigt, säger CG. Stoppet för sjöfarten har haft stor<br />
effekt. Transporterna till norra Finland har upphört, efter gårdagens vapenvila. Sverige berett<br />
till hjälp åt Danmark, i samband med en allierad invasion (UD räknar med allierad invasion <strong>av</strong><br />
Danmark, inklusive revolt).<br />
5 – Bulgarien förklarar Tyskland krig<br />
5 – Jodl orienterar de utländska militärattachéerna om läget. Erkänner öppet det svåra läget<br />
och ger uppfattningen ”att vederbörande ansågo kriget förlorat”, enligt de närvarande<br />
svenskarna. Senare samma dag talar Jodl inför nazistiska partifunktionärer och säger att<br />
”läget denna höst vore i flera hänseenden sämre än 1918”.<br />
7 – Finske statsministern Hackzell anländer i Moskva med den finska<br />
förhandlingsdelegationen. Den svenska förmedlande insatsen därmed över. Sverige tar istället<br />
på sig beredskap för att leverera varor till Finland efter brytningen med Tyskland, att ta emot<br />
finska flyktingar. Åland viktig fråga för Sverige att bevaka.<br />
7 – Enligt Richert kommer tyska krigsmakten att utrymma Finland, men säger sig ha svårt att<br />
göra det innan 15 sep. ”I övrigt <strong>av</strong>ses ej vidtaga någon åtgärd med Finland”.<br />
7 – PAH vill förbättra relationen till Norge, skriver personligt brev till Nygaardsvold och<br />
föreslår återupptagande <strong>av</strong> kontakten. ”Frånvaron <strong>av</strong> en personlig kontakt under dessa<br />
senaste år har känts som en stor tomhet.” Norska folkets tapperhet har väckt svenskarnas<br />
beundran, men ”den kritik <strong>från</strong> vissa norska kretsar som riktats mot oss kunna vi icke utan<br />
vidare godtaga”. Lie inbjuds gästa Stockholm i okt.<br />
10-15 – Warszawaupproret. Sovjetarmén erövrar stadsdelen Praga öster om Wisla/Weichsel,<br />
men försöker inte gå över floden.<br />
11 – Amerikanska förband når Tysklands gräns<br />
14 kvällen – Hackzell drabbas <strong>av</strong> slaganfall, Enckell flyger till Moskva för att ersätta honom<br />
som ledare. Ing aegentliga förhandlingar. Molotov lägger fram villkoren och är ovillig att<br />
diskutera. Lagt till internering <strong>av</strong> ungerska medborgare, armén ska demobilseras på bara<br />
dryga två månader. Även Petsamo och skadestånd på 300 miljoner dollar, att betalas på sex<br />
år. Istället för Hangö ska Porkkala udde arrenderas, bara två mil <strong>från</strong> Helsingfors. Sovjetisk<br />
trupp kan då nå Helsingfors med artilleri. Finska flygfält och hamnar ska stå till<br />
Sovjetunionens förfogande. Finland ska anhålla och döma krigsförbrytare. Enligt Mannerheim<br />
är kr<strong>av</strong>e, militärt sett, fruktansvärda. Men inget realistiskt alternativ existerar.<br />
17 – Riksdagsval i Sverige, kommuniströsterna mer än fördubblas jämfört med 1940 (<strong>från</strong><br />
4,2 procent till 10,3) medan Socialdemokraterna backar 7,1% till 46,7%. S går till val med<br />
Wigges efterkrigsprogram, ”de 27 punkterna”
19 – Finland accepterar de sovjetiska stilleståndsvillkoren, vapenstillestånd med<br />
Sovjetunionen och Storbritannien (Norge?). Återgång till 1940 års gränser plus att Finland<br />
<strong>av</strong>träder Petsamoområdet vid Ish<strong>av</strong>et och utarrenderar ett område i Porkala och Kyrkslätt<br />
strax väster om Helsingfors som sovjetisk militärbas på femtio års tid. Finland ska även betala<br />
ett betydande krigsskadestånd och att <strong>av</strong>väpna de tyska förbanden i norra Finland. I princip<br />
samma villkor som i april. Sovjet erhåller möjlighet till full kontroll över Finland samt finsk<br />
överlämning <strong>av</strong> kvarvarande tyska trupper. CG anser att fredsvillkoren är ”fruktansvärda”.<br />
Dock stor lättnad för säkerhetspolitiskt för Sverige, Finland kvar som självständig stat.<br />
Sovjetunionen kan ”om de så önska penetrera Finland, att göra det till ett lydland eller en<br />
provins”. (Söderblom, minister i Moskva, Assarsson har tillträtt den nyinrättade posten som<br />
biträdande kabinettssekreterare) Men Finland har erbjudit Sovjet Åland istället för Porkkala.<br />
Telegram <strong>från</strong> Söderblom: ”Urgent. Hemligt. Grönblom har meddelat mig att delegationen i<br />
går instruerats undersöka möjligheterna att erbjuda Åland istället för Porkkala.” Mannerheim<br />
sägs ha varit emot idén, men en majoritet <strong>av</strong> de finska regeringsledamöter drev igenom den.<br />
PAH ilsknar till. Formulerar skarp not. Dock negativ till åländskt initiativ om att ögruppen ska<br />
bli svensk. Sverige stöder Finland med krediter och varuleveranser. Stor diskussion på UD hur<br />
man ska förhålla sig till finländska krigsförbrytare, som flyr till Sverige. Om tex Tanner<br />
kommer ska han få stanna, däremot inget skydd åt personer som begått "grymheter mot<br />
krigsfångar. Det lär finnas sådana." (Grafström) Hårda strider <strong>av</strong> finska förband gentemot<br />
tysk trupp i Lappland. Många finländare flyr till Sverige undan tyskarna, som tillämpar brända<br />
jordens strategi. Sverige tar framför allt emot finländska barn under kriget 1941-44, totalt<br />
70.000 stycken. Cirka 10.000 blir kvar i Sverige, adopterade <strong>av</strong> svenska par. Efter att de<br />
tyska divisionerna i finska Lappland drivits ut <strong>av</strong> Finlands armé börjar Tyskland utrymma<br />
Nordnorge. Freds<strong>av</strong>tal skrivs först 1947. Till dess övervakar en allierad kontrollkommission<br />
under sovjetisk ledning att vapenstilleståndsvillkoren iakttas <strong>av</strong> Finland. Fortsättningskriget<br />
kostar Finland nära 50.000 stupade och 160.000 sårade. Ungefär 400.000 karelare tvingas<br />
lämna de förlorade områdena. "I sanning, finnarna få betala ett högt pris för sin oskickliga<br />
politik." (Grafström) Så slutar det finska vapenbrödraskapet och senare regelrätta alliansen<br />
med Tyskland. Till priset <strong>av</strong> tusentals döda finländare och sovjetmedborgare har Finland<br />
vunnit – ingenting. Det finska anfallskriget har bundit upp allierade trupper, som istället kunde<br />
ha bidragit till en snabbare befrielse <strong>av</strong> koncentrationslägrens fångar. Hur många judar som<br />
mördas <strong>av</strong> nazisterna på grund <strong>av</strong> Finlands krigsinsatser är självklart omöjligt att beräkna.<br />
Fyra månader senare kan Röda armén stoppa verksamheten i Auschwitz, vi firar idag datumet<br />
som Förintelsens minnesdag. Datumet hade varit ett annat om det inte varit för det<br />
finländska moraliska sammanbrottet 1941-44. Men Finland är oförmöget att manifestera sin<br />
skuld, istället hävdas arrogant att om det inte vore för förs<strong>vare</strong>t 1944 hade Sverige fått<br />
Sovjetunionen som grannland. Men vems fel hade det varit? Herrarna Ryti och Mannerheim<br />
bär ett stort ansvar. Men finländarna röstar nyligen fram dessa som de två största finländarna<br />
genom tiderna. Jämför detta med de svenska skuldkänslorna för den tyska tågtrafiken.<br />
Kanske är den finländska skulden för tung att ta till sig? Ett är säkert. Säga vad man vill om<br />
Maria-Pia Boethius bok om den svenska skulden <strong>från</strong> kriget, men Finland är i skriande behov<br />
<strong>av</strong> en egen Boethius, som håller upp en spegel bakåt i tiden för folket.<br />
19 – CG föreslår regeringen ett stopp för tysk sjötrafik på svenskt territorialvatten i<br />
Östersjön. Carlgren skriver att förslaget ”visar honom lika inställd på att behöva jämka svensk<br />
utrikespolitik efter ett väldigt allierat krigsövertag som tidigare efter ett tyskt”. Sant? Lite<br />
långsammare nu, eller hur?<br />
19 – Misslyckandet med luftlandsättningen ”Operation Market Garden” vid Arnhem gör att<br />
kriget mot Tyskland inte <strong>av</strong>slutas 1944.<br />
21 – Sovjet har tagit kontroll över de finska hamnarna, vilket ger Sverige möjlighet att<br />
stoppa den tyska sjöfarten på svenska hamnar. CG inför regeringen igen. ”Han ville därför<br />
stänga den tyska sjöfarten <strong>från</strong> Falsterborev och upp genom hela Östersjön. Det hade också<br />
varit fråga om att vi skulle stänga västkusten för den tyska handeln, men han fann detta inte
vara lämpligt, då en sådan stängning inte kunde motiveras <strong>av</strong> krigsläget utan uteslutande<br />
blev en eftergift åt de allierade. Man borde ockspå ha kvar något <strong>av</strong> förbindelserna med<br />
Tyskland bl.a. för att kunna ingripa till förmån för de nordiska länderna.” (Bagge) Argumentet<br />
är att Sverige inte vill riskera att sovjetiska ubåtar anfaller inne i svenska hamnområden. Men<br />
syftet är att knipa poäng hos de allierade. Frågan diskuteras i regeringen, CG lägger fram<br />
förslaget. Sköld anser att detta skulle innebära ”en principiellt helt ny linje i vår politik … På<br />
detta sätt skulle vi kasta bort värden, som voro ytterst betydelsefulla för en småstat. Det<br />
vore ett livsintresse för Sverige att i framtiden kunna förbli neutralt. Att göra som<br />
utrikesministern ville skulle innebära ett instämmande i de allierades propaganda mot<br />
neutraliteten.” Bagge driver linje mot CG, måste ha kännts ovant för de bägge. PAH driver<br />
dock igenom beslutet, dock prutas stoppet ner till att enbart gälla kuststräckan Haparanda-<br />
Falsterbo. Att hålla västkusten öppen för tyskarna är även ett danskt intresse. ”Från dansk<br />
sida önskades livligt att västkustvattnen skulle hållas utanför förbudet med tanke på<br />
kommunikationerna med Sverige – nyhetsförmedling, flykting- och materialtransporter.” De<br />
danska åsikterna framförs till FO, som kämpar emot amerikanska idéer om att Sverige borde<br />
stänga västkustvattnen.<br />
22 – PAH tar upp löftena till Hedtoft i utrikesnämnden. Medger att det rör sig om en åtgärd<br />
<strong>från</strong> svensk sida ”<strong>av</strong> mycket större betydelse än allt vad man tidigare diskuterat”. Sker i<br />
intresset <strong>av</strong> fortsatt samarbete i Norden. Vilket är sant, överskeppning <strong>av</strong> trupp innebär att<br />
Sverige skulle uppge neutraliteten och därmed riskera tyska represalier.<br />
22 – Sovjet återtar Tallin (Estland)<br />
23 – CG underrättar Thomsen om att utländsk sjöfart, inklusive färjetrafik, kommer att<br />
förbjudas på svenskt vatten mellan Torne älv och Falsterbo kanal. Anledning är ”det helt<br />
förändrade militära läget i och vid Östersjön”. Förvarnar om kommande svenska åtgärder mot<br />
Tyskland pga förbittringen mot det tyska styret i Danmark och Norge. Ribbentrop vill först<br />
svara med att stänga Göteborgstrafiken. Men hans underlydande svarar att Sverige då kanske<br />
släpper lös polistrupperna mot tyskarna i Norge och Danmarkl. Och kanske transporterar ett<br />
par sovjetiska divisioner till Narvik, vari<strong>från</strong> de kan falla tyskarna i ryggen. Frågan föredras för<br />
Hitler, som beslutar att inga åtgärder får vidtas mot Sverige. Däremot ska de fientliga<br />
svenska handlingarna noteras, för att användas i framtiden efter den tyska slutsegern! Hitler<br />
fortfarande segerviss. CG får reda på detta och berättar om det för regeringen. Till de<br />
allierade säger UD att bara 1-2 procent <strong>av</strong> den tyska handeln blir kvar, ett fullständigt<br />
handelsstopp skulle dock leda till de diplomatiska förbindelsernas brytande, vilket skulle<br />
hindre Sverige <strong>från</strong> att hjälpa Norge och Danmark samt hindra Sverige i sin roll som<br />
skyddsmakt. USA vill ändå att Sverige ska bryta de diplomatiska förbindelserna med Tyskland,<br />
men UK stretar emot. Anser politiken helt felaktig. UK behöver svenskt timmer inför<br />
efterkrigstiden. Den skulle ge Sovjetunionen tillfälle till att ställa sig in i Stockholm. Åter Kalla<br />
kriget! USA ger med sig.<br />
24 – Riksdagsval. Socialdemokratins väljarstöd sjunker till 46,7 procent (enl SCB).<br />
Kommunisterna mer än fördubblas jämfört med 1940, <strong>från</strong> 4,2 till 10,3 procent. Högern<br />
backar något medan bondeförbundet och fp går lite framåt. Den kommunistiska framgången<br />
skapar oro inom s, riskerar förlora sin dominerande ställning inom arbetarklassen. Men PAH<br />
anser att trots allt så samlar icke-kommunismen fortfarande nära 90 procent <strong>av</strong> väljarna.<br />
24 – Prins Charles <strong>av</strong> Belgien har utsetts till regent, under kung Leopolds fångenskap. CG ska<br />
författa ett telegram <strong>från</strong> Gustaf V, där han säger sig hoppas att kung Leopold snart ska få<br />
förena sig med sitt folk igen. Uppdraget delegeras till Grafström.<br />
27 – Finska nazister och fascister (bergsrådsgruppen samt kretsen kring tidningen Svensk<br />
Botten) försöker fly till Sverige, vilket "väcka bekymmer" (Grafström) Möte hos CG, bla med<br />
Beck-Friis. Boheman och Grafström tycker inte personerna ska få komma till Sverige, men CG<br />
argumenterar emot. Saken ska upp i regeringen.<br />
29 – Grafström skriver i dagboken om att "den otäcke" Grassman försöker fjäska, vill bjuda<br />
Grafström med fru på middag. "Det kommer inte att dröja alltför länge förrän alla tyskar utan
undantag, som under framgångens dagar uppträdde som om de personligen hade fått Hitlers<br />
uppdrag att herrebefolka degenererade grannstater komma att förklara sig aldrig h<strong>av</strong>a varit<br />
nationalsocialister och visa sig villiga att slicka <strong>vare</strong>nda sko, som sticks under munnen på<br />
dem." Några dagar senare sker det första <strong>av</strong>hoppet <strong>från</strong> tyska beskickningen, kulturattachén<br />
Kappner besöker Boheman och säger att han inte vill hörsamma en kallelse att infinna sig i<br />
Berlin. "Hade utvecklingen i världen varit en annan skulle Kappner h<strong>av</strong>a varit en <strong>av</strong><br />
stöttepelarna för de svenska quislingarna. Hans nationalsocialism är <strong>av</strong> gammalt datum."<br />
30 – Edgar Rosander (opol) <strong>av</strong>går som konsultativt statsråd<br />
Okt 1944<br />
• CG får reda på att finländarna haft "ganska <strong>av</strong>ancerade planer" på att erbjuda Åland<br />
åt Sovjetunionen, istället för Porkala udde. Gripenberg ställs mot väggen <strong>av</strong> CG och<br />
Boheman, Gripenberg försöker säga att om projektet verkligen hade övervägts, så<br />
hade Sverige informerats. CG svarar att "detta på intet sätt vore tillfredsställande".<br />
Har juridiskt stöd i 1921 års konvention om Åland.<br />
• Kungen får besök <strong>av</strong> Sven Hedin. Kungen menar att Gestapos barbariska beteende<br />
berövar Tyskland världens stöd, även om Hitler säkert inte känner till metoderna.<br />
Kungen tycker det är anmärkningsvärt att Hedin fortfarande tror på en tysk seger.<br />
Kungen säger att han trott på och stött Tyskland i det längsta, men att han inte<br />
längre tycker sig kunna fortsätta med det.<br />
• Sovjet tar Belgrad och säkrar Balkan<br />
• Brittiska styrkor landstiger i Grekland<br />
3 – Warszawaupproret. Resterna <strong>av</strong> Bórs armé ger sig. Den har utgjort den polska<br />
hemmafrontens kärna och varit trogen den landsflyktiga regeringen i London. Genom dess<br />
undergång blir fältet fritt för den sovjetkontrollerade Lublinkommittén, senare<br />
Lublinregeringen. Bór interneras samtidigt som han utses till polsk överbefälha<strong>vare</strong> <strong>av</strong><br />
exilregeringen i London.<br />
6 – PAH mycket upprörd i regeringen ”med rätta över finnarnas illojalitet”. (Bagge) Skickar<br />
utkast till not till CG: ”Svenska regeringen har med häpnad tagit del <strong>av</strong> dessa meddelanden...<br />
Den kan icke underlåta att uttala sin förvåning och ledsnad över den brist på uppriktighet,<br />
som är uppenbar, därest de åberopade meddelandena äro riktiga.”<br />
7 – PAH säger nej till att de norska polistrupperna ska ingå som frivilliga i finska arméns<br />
utdrivning <strong>av</strong> tyskarna.<br />
9 – Gripenberg till CG, säger att den finska regeringen ”givetvis aldrig skulle ha vidtagit något<br />
steg, som innebure ett upplåtande till främmande makt <strong>av</strong> Åland” utan att först underrätta<br />
Sverige. CG inte nöjd med detta. En ”notifikation” skulle inte ha varit nog, Sverige måste få<br />
informationen i förväg då landet är en <strong>av</strong> signatärmakterna i 1921 års konvention. Finland får<br />
skriftligen en påminnelse om att Sveriges samtycke krävs för att ändra Ålands status. CG<br />
övertalar att nöja sig därvid, PAH:s skarpa utkast skickas aldrig. Finland svarar inte på CG:s<br />
skrivelse. Enda gången PAH agerar skarpare och häftigare utrikespolitiskt än CG?<br />
9 – CG har inbjudit Lie att besöka Sverige, efter tvekan <strong>tack</strong>ar Lie ja. Polistrupperna främsta<br />
anledningen till besöket. Men på längre sikt måste de nordiska relationerna få en nystart. Lie<br />
har fått en inbjudan tidigare, <strong>från</strong> PAH vid årsskiftet, men <strong>tack</strong>at nej. En anledning var att<br />
Nygaardsvold skulle bli sårad om inte den svenska statsministern bjöd in honom istället.<br />
Lösningen är att utrikesministern bjuder in utrikesministern.<br />
10 – SKF meddelar Tyskland att kullagerexporten ska upphöra två dagar senare.<br />
11 – USA vill inte längre helt stoppa den svenska handeln på Tyskland, däremot vill man ha<br />
ytterliggare nedskärningar. Sverige accepterar i stort tankegången (men inte helt), nu tänker<br />
man främst på efterkrigshandeln och inte på förbindelserna med Nazityskland. Kriget har<br />
hunnit ännu närmare slutet, men det är ännu inte över – vilket man tidigare på året hoppats.<br />
12 – Avtalet om reducering <strong>av</strong> kullagerexporten till Tyskland har genomförts. Den svenska<br />
handeln går ner till bara några procent <strong>av</strong> sin tidigare omfattning. USA fortsätter dock att
trycka på, främst <strong>av</strong> prestigeskäl. Under oktober pressar de allierade även Sverige att ta<br />
kontroll över tyska tillgångar i landet. De tyska företagen i Sverige säljs ut.<br />
13 – Ehrensvärd har varit i norr och inspekterat evakueringen <strong>av</strong> finländare i byar kring<br />
Torneå, i samband med striderna mellan finsk och tysk trupp. "Mycket hade man kunnat<br />
tänka sig under detta krig, men knappast att man skulle få se finnarna jaga bort tyskar<br />
omkring treriksröset understödda <strong>av</strong> ryssarna." Grafström håller med och tillägger att det är<br />
den "yttersta konsekvensen <strong>av</strong> de åtgöranden, som vidtagits <strong>av</strong> världens bägge kanske<br />
politiskt mest obegåvade folk".<br />
13 – Rommel tar livet <strong>av</strong> sig, för att slippa dömas<br />
15 – Enckell beklagar sig över svenska tidningars sätt att skriva om finska krigsförbrytare<br />
15 – Tysklandsallierade Ungern ingår vapenvila med de allierade, ockuperas <strong>av</strong> Tyskland.<br />
Pilkorsrörelsen gör statskupp. Rörelsens ledare, Ferenc Szálasi, utses <strong>av</strong> tyskarna till Ungerns<br />
premiärminister. Deportationen <strong>av</strong> judar <strong>från</strong> Ungern, i synnerhet Budapest, till<br />
förintelselägren i Polen kan inledas på allvar. Kallay förs till Mauthausens koncentrationsläger,<br />
där han överlever kriget (dör i New York 1967). Kaos på ungerska beskickningen i Stockholm.<br />
Militärattachéerna under ledning <strong>av</strong> major Vöczköndy (en patetisk tjockis, enligt Grafström)<br />
förklarar sig trogna tyskarna, medan diplomater förklarar sig o<strong>av</strong>hängiga (till och med<br />
"quisling-chargén" Parscher, Grafström)<br />
16 – Finland återtar Rovaniemi <strong>från</strong> tyskarna<br />
18 – Thomsen skriver till CG, de senaste månadernas svenska ingripanden mot Tyskland<br />
innebär en svår diskriminering <strong>av</strong> de tyska intressena. Helt korrekt. Den svenska politiken<br />
innebär vidare en ”entydig kränkning <strong>av</strong> den allmänt erkända folkrättsprincipen”. Också sant,<br />
men historisk ironi att Nazityskland kan beklaga sig över att ett annat land inte respekterar<br />
folkrätten. (Carlgren 547)<br />
19 – Sovjet står vid tyska gränsen (Östpreussen)<br />
20-21 – USA slår Japan i slaget vid Leytebukten. Historiens största sjöslag. Amerikanska<br />
överlägsenheten nu så stor att taktiska misstag spelade mindre roll.<br />
20 – Regeringen erkänner i sin utrikespolitiska deklaration i riksdagen Finlands svåra läge och<br />
lovar svensk hjälp. ”På svenska folkets känslor <strong>av</strong> samhörighet behöver finska folket inte<br />
tvivla, icke heller på vår önskan att bringa den hjälp i dess svårigheter, som vi kunna ge.”<br />
Livsmedel, råvaror och en kredit på 150 miljoner kronor. Krediten tillåts senare växa ännu<br />
mer. Sverige tar också emot 50.000 finländare som flyr undan striderna med tyskarna. Leder<br />
till en alltmer uppskattande hållning gentemot Sverige i Helsingfors.<br />
23 – Sverige vill ha en last på 3.000 ton gummiprodukter <strong>av</strong> de allierade, som motprestation<br />
mot de svenska åtagandena. Ska skeppas med fartyget Saturnus. Men de amerikanska<br />
militärerna har fått med sig Roosevelt på en helt negativ linje. Dröjer månader innan Saturnus<br />
kommer till Sverige med sin last.<br />
27 – Sverige erkänner Frankrikes nya regering<br />
28 – PAH fyller 59 år<br />
31 – Utrikespolitiska institutet anordnar middag och debatt på Gillet om utrikespolitiken<br />
under kriget. CG accepterar att inleda, tillsammans med Knut Petersson <strong>från</strong> GHT. Grafström<br />
förvarnar CG om att motståndarna, med DN:s Johannes Wickman i spetsen, förberett ”rena<br />
råkurret”. CG svarar med ett "tappert leende" att han ser fram emot debatten med nöje.<br />
"Det ska bli riktigt roligt."<br />
"Nu <strong>av</strong>löpte det hela över förväntan väl för utrikesexcellensen, dels på grund <strong>av</strong> det skickliga<br />
sätt som han lade upp sitt inledningsanförande och dels och kanske framför allt därför, att<br />
huvudopponenten Johannes Wickman 'gjorde bort sig' genom ett hatfullt, överdrivet och<br />
ytterst personligt angrepp.<br />
<strong>Günther</strong> tog i sitt anförande upp endast tre moment: transiteringen 1940, förhållandet<br />
Sverige-Finland-Tyskland kort före det tysk-ryska krigets utbrott samt förhållandet till de<br />
allierade i nuvarande läge. Beträffande den första frågan kom han med en bomb. Han<br />
meddelade, att svenska regeringen just innan transiteringsbeslutet – han nämnde den 16 juni
1940 – <strong>från</strong> vår beskickning i London fått meddelande om att den engelska regeringen inte<br />
stode främmande för tanken på en kompromissfred."<br />
Grafström kontrollerar efteråt uppgiften och ser att CG bluffat under debatten. Men det<br />
spelar mindre roll på Gillet, där uppgiften gör "det djupaste intryck" och där GHT:s Knut<br />
Petersson "just med anledning <strong>av</strong> detta <strong>av</strong>slöjande" blir tvungen att hastigt improvisera ett<br />
nytt anförande, vilket blir mycket tamt.<br />
CG tar själv upp förhållandet mellan Finland och Tyskland inför det gemensamma anfallet<br />
1941. Det är troligen ingen slump, CG vet att Wickman kommer att lägga mest krut på detta.<br />
"Nu lyckades <strong>Günther</strong> ganska bra i sin strävan att övertyga auditoriet om att han naturligtvis<br />
inte animerat finnarna att gå i krig… På detta sätt tror jag att ett <strong>av</strong> de viktigaste vapnen<br />
slogs ur Wickmans hand."<br />
Johannes Wickman verkar då tappa humöret helt och hållet, han blir "personlig och hätsk och<br />
vann inte åhörarnas sympati." CG vet därmed att han har vunnit och kan kosta på sig<br />
storsinthet. "<strong>Günther</strong> sade sig inte vilja gå in i någon polemik mot talet." Han tillåter sig till<br />
och med att skämta med Wickman, som börjat tala om en dumhet CG sagt om pressen 1936.<br />
CG svarar med "en vältalig gest": "Jag tar det tillbaka. Och det enda jag skulle kunna säga till<br />
mitt försvar är, att yttrandet fälldes en Valborgsmässoafton och att det var till herr Wickman<br />
det fälldes, ty herr Wickman ofta arroganta och tillspetsade formuleringar inbjuda onekligen<br />
till liknande metoder hos dem han diskuterar med."<br />
Åström:<br />
”CG höll ett långt anförande om hela krigspolitiken. Han förklarade så bra att de närvarande<br />
kritikerna blev stumma. Det var en oerhörd upplevelse. Kärnan var att Sverige trots allt hade<br />
försvarat de svenska intressena, utan allt för stora uppoffringar. En <strong>av</strong> CG:s argaste kritiker<br />
var förstummad, han ställde sig upp och sa att ’hade vi hört detta tidigare hade vi haft en<br />
helt annan uppfattning’.”<br />
Slutet <strong>av</strong> månaden – Lie och justitieminister Wold till Stockholm. Regeringen uttalar i sin<br />
utrikespolitiska deklaration i riksdagen det svenska folkets upprördhet över den tyska<br />
framfarten i Norge och Danmark. Sverige har genomfört en hel del åtgärder för Norge. Lån på<br />
200 miljoner kronor, utbildning och utrustning <strong>av</strong> polistrupper och livsmedelssändningar till<br />
Norge. Svenska beskickningen i Berlin har även ordnat matpaket åt norska internerade i<br />
Tyskland.<br />
Vintern 1944-45<br />
• Tyskland har utfärdat bestämda och upprepade instruktioner till de tyska trupperna i<br />
Norge och Finland att ovillkorligen respektera den svenska gränsen. När trots det<br />
tyska soldater går över gränsen vid Karesuando för att hämta hö och vid Södra<br />
Finnskoga förföljer en norsk familj så erkänner och beklagar Tyskland dessa<br />
kränkningar omedelbart.<br />
Nov 1944<br />
• Hitler tvingas lämna Wolfsschanze och bege sig till bunkern i Berlin<br />
• En sovjetisk ubåt torpederar Gotlandsångaren Hansa, 88 människor dör<br />
• Talmannen i Ålands landsting, chefredaktör Julius Sundblom, till PAH. Säger att den<br />
finska regeringens schackrande med öarna för att blidka Sovjetunionen har fått Åland<br />
att ”icke kunde känna någon trygghet för sin tillvaro, så länge det vore bundet vid<br />
Finland”. Antingen ska Åland bli svenskt eller självständigt. PAH ovillig.<br />
1 – Norske utrikesministern Lie på besök i Stockholm, får gå igenom UD-arkiven ang<br />
transiteringarna. Skingrar norska misstankar om att Sverige lät bli att varna Norge och<br />
Danmark om 9 april 1940. CG medger att 2.000-3.000 man ur de norska polisstyrkorna får<br />
överföras till befriade områdena i Nordnorge. Norge får en kredit på 100 miljoner kronor, som<br />
inte ska återkrävas. Dvs en gåva. (Carlgren 560) CG går dessutom igenom svensk politik<br />
sedan 1940, relationerna förbättras. PAH tar upp frågan om svenska frivilliga, Lie svarar
svävande att alla som vill ansluta sig i kampen mot tyskarna är välkomna. Finns ingen reguljär<br />
armé att ansluta sig till. Lie låter frågan glida över till huruvida svensk reguljär trupp kan gå in<br />
i Norge. PAH ler och säger att det är en helt annan sak. Säger att initiativet då måste komma<br />
<strong>från</strong> Norge. Lie tolkar detta som en principiell öppenhet. PAH sanktionerar att USA-militärplan<br />
ska få landa på svensk mark och däri<strong>från</strong> transportera norska polisstyrkor till Finnmarken.<br />
Brott mot neutraliteten. CG talar med Lie om efterkrigstiden. De nordiska länderna bör inte<br />
sträva efter alltför skarpa gränser mellan stormakternas intressesfärer. Istället neutralitet. Lie<br />
instämmer inte. Både för Norge och Sverige borde en Atlantfederation passa bäst.<br />
Svenskarna noterar att norska regeringen särskilt bemödar sig om att inte stöta sig med<br />
Sovjetunionen. Sverige anser besöket vara en stor framgång. Söderbloms efterträdare som<br />
polchef, von Post, skriver ”att förhandlingarna synes h<strong>av</strong>a lagt en fast grund för de fortsatta<br />
förbindelserna mellan Sverige och Norge. Vi äro utomordentligt nöjda med besöket och har all<br />
anledning tro, att denna uppfattning delas <strong>av</strong> norrmännen”. Sant. Lie säger till britterna att<br />
han är mycket nöjd med besöket.<br />
2 – Hitler meddelar att, efter svenska påtryckningar, sjuka norska studenter ska få återvända<br />
till Norge. En del har redan <strong>av</strong>rest.<br />
6 – Thomsen påpekar för CG att, trots det svenska förbudet mot utländsk sjöfart på<br />
ostkusten, så tillåts finska fartyg hämta last åt Sovjetunionen.<br />
7 – Tyska trupper i Norge har kränkt svenska gränsen, då de förföljde en flyende norsk familj<br />
bestående <strong>av</strong> man, fru och barn. Tyskarna skjuter mot familjen, som ändå lyckas komma<br />
undan. Thomsen besöker CG, liksom Dankwort till von Post, och lämnar ursäkt <strong>från</strong> tyske<br />
befälha<strong>vare</strong>n i Norge. De skyldiga tyska soldaterna ska ställas inför krigsrätt. Men tyskarna<br />
kräver att inget får publiceras om saken, vilket CG går med på. Förvåningen blir därför stor<br />
när pressattachén Hepp på tyska legationen lämnar pressmeddelande till TT, som går ut. CG<br />
och tyskarna har bara att acceptera faktum, men pressattachén Hepp tros ligga illa till efter<br />
sitt misstag. Grafström skriver: "Slutet gott, allting gott – utom möjligen för herr Hepp. Han<br />
kanske måste rädda sig med ett hopp." General Kellgren visar sig fortfarande vara tyskvän då<br />
han kommenterar händelsen. Han menar att den visar tyskarnas svaghet och anser att<br />
Sverige med militära hot skulle kunna skrämma dem att evakuera både Norge och Danmark.<br />
"Men detta kunna vi naturligtvis inte göra <strong>av</strong> moraliska skäl." Ehrensvärd reagerar mot de<br />
tyskvänliga officerarna, men tycker det är ännu värre med som vänt med krigsvindarna. Han<br />
talar om de som "i ett tidigare skede intagit en knäböjande ställning söderut" men som nu<br />
gör det österut. Grafström håller med. "Staffan Söderblom är skolexemplet. Hans rapporter<br />
<strong>från</strong> Sovjet äro skrämmande. Den servilitet och svansviftning han nu synes ådalägga inför<br />
Kremls män h<strong>av</strong>a helt enkelt endast en motsvarighet – hans eget uppträdande, då tyskarna<br />
voro 'top dogs'... Han har helt enkelt glömt bort hur han själv bar sig åt under 1940 och<br />
1941."<br />
7 – Roosevelt vinner presidentvalet i USA, Truman vicepresident<br />
9 – CG informerar utrikesnämnden om Lies besök i okt-nov. Enligt Lie tror norrmännen att<br />
”Sverige före april 1940 underättats om Tysklands planer mot Norge och Danmark, på villkor<br />
att icke dessa länder skulle få underrättas”. Lie nu övertygad om motsatsen.<br />
10 – Kollontaj meddelar att hennes beskickning vill skicka tjänstemän till lägren med baltiska<br />
flyktingar, "för att tala litet med dem". "Meningen är naturligtvis att genom skrämsel, löften<br />
och propaganda <strong>av</strong> olika art förmå dessa 'sovjetmedborgare' att återvända till fadershuset."<br />
12 – Tyska slagskeppet Tirpitz kantrar utanför Tromsø, efter att ha anfallits <strong>av</strong> brittiskt<br />
bombflyg<br />
18 – Riksdagsman Brandt (s) skriver i GHT om Midsommarkrisen och Gustafs abdikationshot<br />
23 – Boheman ska sluta som kabinettssekreterare och istället bli minister i Paris. Han har<br />
tvekat, eftersom han även kunde ta Washington, men Boheman har tröttnat på amerikanarna<br />
och deras "toughness" under förhandlingarna. Assarsson tf kabinettssekreterare tills vidare.
24 – Regeringen har kommit fram til ett svar på den sovjetiska framställningen om baltiska<br />
flyktingar. Sovjetiska tjänstemän ska få besöka lägren en gång. Dessutom ska de få sätta upp<br />
plakat i lägren, samt annonsera i tidningarna. Kolontaj belåten.<br />
24 – UD och nederländernas minister organiserar en större svensk transport (två lastfartyg)<br />
<strong>av</strong> livsmedel "till de hungrande i Rotterdam och Amsterdam". Grafström beklagar sig över<br />
svårigheterna, då operationen kräver tillstånd både <strong>från</strong> tyskarna och de allierade.<br />
"Misstänksamhet, lurpassning och hat."<br />
27 – Himmler har förhoppningar om svensk medverkan i tysk uppgörelse med västmakterna,<br />
enligt vad som sägs Nylander.<br />
29 – Berlinplanet har förolyckats<br />
30 – PAH tar upp frågan om svensk frivilligkår i Norge med regeringen. CG menar att en<br />
effektiv svensk frivilligrörelse skulle bli impopulär i Norge! Norrmännen påstås enbart vilja ha<br />
en frivilligkår som vittnen till sina egna insatser. Sköld och Möller positiva. PAH anser att inga<br />
förutsättningar finns för frivilligkår men att enskilda personer ska få resa. Dock <strong>av</strong>råda <strong>från</strong><br />
registrering och värvning.<br />
Dec 1944<br />
• Gösta Bagge <strong>av</strong>går <strong>från</strong> samlingsregeringen, ersätts som högerledare <strong>av</strong> Fritjof Domö.<br />
Bagge frustrerad och bitter.<br />
• Sverige får via Himmler tyskarna att skicka hem 50 norska studenter och 50 danska<br />
poliser<br />
4 – Söderblom i Stockholm. "Han är helt gripen <strong>av</strong> en messiastanke beträffande Sovjet. För<br />
vem som vill höra på predikar han Rysslands lov... Jag tror han kommer att bli livsfarlig den<br />
dag, då våra relationer med ryssarna verkligen kräver ett fast handlag – och den dagen<br />
kommer." (Grafström)<br />
4 – Kommunisterna accepteras åter i nämnderna<br />
5 – CG fyller 58 år<br />
5 – CG talar om svensk frivilligkår i Norge i utrikesutskottet. ”Utrikesminister Lie visade<br />
mycket ringa intresse eller rent <strong>av</strong> ett negativt intresse för frågan. Överste Christophersen,<br />
som åtföljde Lie på hans resa, hade sagt chefen för försvarsstaben, att man icke önskade se<br />
svenska trupper i Norge, då man ansåge sig kunna sköta landets befrielse själv.” Ointresset<br />
gäller inte reguljär svensk trupp. Norge oroligt för tyska härjningar, då de drar söderut. Och<br />
den enda militära kraft som finns i området är Sverige.<br />
6 – Finlands självständighetsdag<br />
10 – Nobelpriset delas åter ut för första gången sedan 1939<br />
16 – Tyskland inleder Ardenneroffensiven, operation ”Greiff” (”Gripen”)<br />
17 – Fp-politikern och publicisten Ivar Österström hittas död på Skansen, tre dagar efter att<br />
ha <strong>av</strong>sagt sig riksdagsmannaskapet (självmord?)<br />
20 – Tyskland bryter igenom de allierades front<br />
22 – De återstående Warszawasvenskarna anländer med flyg till Stockholm <strong>från</strong> Berlin.<br />
Frigivandet har förhandlats fram <strong>av</strong> Tändsticksbolagets personal, via Kersten ("Himmlers<br />
massör, som är en finne"). Första gången Kersten? "Häggberg såg ut att vara vid ganska god<br />
vigör. Berglind och Widén föreföllo en aning mera medtagna." (Grafström)<br />
25 – Anfallskraften slut i Ardenneroffensiven<br />
29 – DN hyllar de svenska diplomaternas arbete utomlands, uti<strong>från</strong> det svåra arbetet i<br />
Budapest. Nämner Danielsson. Wallenberg? (Nämner för övriga insatser Grafström<br />
(Warszawa?), Allard (Athen) och Nordling, "som räddade Paris".) Grafström skriver om<br />
Budapest i dagboken. "Danielsson lär h<strong>av</strong>a gått under jorden och den unge Raoul Wallenberg,<br />
som sändes ner för att med amerikanska pengar hjälpa de förföljda judarna, har <strong>av</strong><br />
Pilkorsregimen blivit utsatt för en förföljelse, som tvingat honom att söka skydd hos den<br />
tyska krigsmakten. Under tiden pågår strider mellan ryssar och tyskar i själva staden, som<br />
brinner. För närvarande saknar vi varje förbindelse med vår legation." (Grafström)
Slutet <strong>av</strong> månaden – Franska beskickningen håller på order <strong>av</strong> Paris fest, för att fira att man<br />
åter är en stormakt. Johnson, Mallet och Kollontaj närvarande. Ministern, greve de Vaux Saint<br />
Cyr – "som inte är något snille" – utbringar skålar för Roosvelt och Churchill men glömmer<br />
Stalin. "Gumman kollontay hade då börjat skruva sig på stolen, och ett par domestiker, som<br />
trodde att hon ville lämna bordet, störtade fram för att hjälpa den svårrörliga<br />
ambassadören." Denna viftar bort de tillskyndande, reser sig halvt och utbringar en skål för<br />
general de Gaulle. (Grafström)<br />
31 – Boheman kommer tillbaka <strong>från</strong> en resa till London. Har försökt förhandla sig till att<br />
Sverige ska få handla med Tyskland även 1945, "men det lär inte h<strong>av</strong>a lyckats". Sverige har<br />
lovat Tyskland handelsförhandlingar 15 jan 1945. Tyskland meddelas att ett ”provisoriskt<br />
exportstopp”. Saturnus kommer med sitt gummi.<br />
Slutet <strong>av</strong> året<br />
• Intimt hemligt samarbete mellan CG och Kersten, leder småningom till Vita bussarna<br />
• Gotlänningen Allan Sirland för, med regeringens tillstånd, den lettiska guldreserven<br />
<strong>från</strong> Baltikum<br />
• UK nöjt med Sverige, gått så långt i att vara proallierat som man vill. Sverige vet<br />
också att UK-politiken mot Sverige är mer nyanserad och smidig än den amerikanska.<br />
Sovjetunionen också nöjt med Sverige, efter freden med Finland. Uppskattar de<br />
svenska ansträngningarna. Gillar också Sveriges tysta erkännande <strong>av</strong> att Finland nu<br />
ingår i Sovjetunionens intressesfär. Sverige oviktigt i Sovjetunionen, besvarar inte ens<br />
svenska propåer om efterkrigstida handel och flygöverenskommelser.<br />
• CG har inte gett några direktiv på UD om utredningar eller studier angående Sveriges<br />
läge i efterkrigstidens Europa. Däremot försvarsstaben. Sverige kommer att hamna<br />
utsatt, mitt emellan Sovjetunionens och västmakternas intressesfärer. Helt korrekt.<br />
Sverige bör sträva efter ett sammanhållet och neutralt Norden. Önsketänkande.<br />
Årsskiftet 1944-45<br />
• Handeln Tyskland-Sverige har praktiskt taget upphört (HK 96)<br />
• De första norska polisförbanden lämnar Sverige, transporteras till Norge med<br />
amerikanska militärplan. Polistrupperna får tunga vapen och utrustning som fordon<br />
och sjukvårdsmateriel.<br />
• Sverige har tagit emot 193.000 flyktingar<br />
1945<br />
• Andra riksdagsbeslutet <strong>av</strong> två för att ta bort inskränkningarna i tryckfriheten (efter<br />
mellanliggande val). Krigsårens ändringar tas bort.<br />
• PAH tillsätter utredningar om flyktingpolitiken, säkerhetspolisen, den tyska<br />
propagandan i Sverige och tryckfrihetslagstiftningen (för att förhindra upprepning <strong>av</strong><br />
krigsårens ingrepp)<br />
• Arbetslösheten i Sverige rekordlåg, efter att ha varit som högst 1940-41. Minskar<br />
ytterliggare 1945-50.<br />
• Torgny Segerstedt dör<br />
Början <strong>av</strong> året<br />
• Hög chef på Socialstyrelsen, Robert Paulsson, visar sig vara Gestapoagent.<br />
Socialstyrelsen sysslade bla med flyktingar. Den sk Paulssonaffären leder till<br />
Sandlerkommissionen. Undersöker flyktingmottagningen och kontakterna med<br />
Gestapo. Problematiskt, kontakt med Gestapo nödvändig. Dessutom har Tyskland och<br />
Sverige vissa gemensamma intressen, tex att undvika allierade sabotage på<br />
exporthamnarna för järnmalm.
Jan 1945<br />
• Stor sovjetisk offensiv flyttar fronten till Oder, mindre än tio mil <strong>från</strong> Berlin. Utrymmet<br />
för tysk separatfred med väst blir allt mindre. Men fronten stannar några månader.<br />
Tyska enheter innesluts i Kurland och Ostpreussen, medan de tyska allt tunnare<br />
linjerna i Schlesien och Pommern trycks tillbaka.<br />
9 – Sverige meddelar Tyskland att exportstoppet kvarstår tv, då Sverige ej vill pressa de<br />
allierade. Ber tyskarna <strong>av</strong>vakta. Om Göteborgstrafiken bryts så kommer Sverige inte att<br />
försöka återuppta exporten. Försiktiga svenska försök att påverka de allierade förekommer,<br />
bla exportera pappersmassa och papper till Tyskland. Men USA omedgörligt, försöken upphör.<br />
12-14 – Sovjet anfaller i Polen, går över Wisla/Weichsel. Sex månader efter<br />
Warszawaupprorets start!<br />
17 – Warszawa intas <strong>av</strong> Sovjet. Bór friges, blir premiärminister 1947–49 i den polska<br />
exilregeringen i London, där han sedan tillbringar resten <strong>av</strong> sitt liv.<br />
17 – Raul Wallenberg tillfångatas <strong>av</strong> Sovjet. Mördas senare i Lubjankafängelset i Moskva.<br />
25 – Först nu varnar OKM för lejdtrafikens <strong>av</strong>brytande<br />
27 – Auschwitz i Polen befrias <strong>av</strong> sovjetiska trupper. Perioden 1942-45 mördades här<br />
uppemot 1,6 miljoner människor i gaskammare. 27 jan blir senare Förintelsens minnesdag<br />
medan Auschwitz blivit museum..<br />
31 – Tyskland <strong>av</strong>bryter lejdtrafiken, men Sverige inte allvarligt oroat. Tysklands nederlag kan<br />
inte vara långt borta och lagren är välfyllda. Kontakten med de tyska diplomatiska<br />
tjänstemännen i praktiken över, Auswärtiges Amt har upphört att fungera.<br />
Månadsskiftet jan-feb 1945<br />
• Budapest befrias <strong>av</strong> Röda armén. Pilkorsrörelsen störtas.<br />
Feb-mars<br />
• Folke Bernadotte och de Vita bussarna sätter igång. Formellt en aktion <strong>av</strong> Röda<br />
korset, i realiteten svenska staten. Transporterar 20.000 (?)<br />
koncentrationslägerfångar till Sverige. Norska och danska internerade skickas till<br />
uppsamlingsläger nära Hamburg.<br />
Feb 1945<br />
• Västmakterna startar offensiv<br />
• I Jalta i februari 1945 bestämde Churchill, Roosevelt och Stalin att ömsesidigt<br />
utlämna krigsfångar till respektive hemland. Det betydde att de tidigare ryska<br />
krigsfångarna skulle komma att få problem. Sveriges baltiska flyktingar betraktades på<br />
ett likartat sätt. De var sovjetmedborgare – Sverige hade ju erkänt den sovjetiska<br />
annekteringen <strong>av</strong> de baltiska staterna – och borde skickas tillbaka. Eller som den<br />
sovjetiska vice utrikeskommissarien Vladimir Dekanosov uttryckte det: ”De voro<br />
sovjetmedborgare, och det ankomme på sovjetregeringen att bestämma över dem.<br />
Önskade svenska regeringen verkligen hellre ge efter för sentimentala stämningar än<br />
vårda sig om goda förbindelser med sovjetregeringen?” Svenska myndigheter kände<br />
hotet och fick manövrera med största försiktighet. Historien slutade som bekant med<br />
att balterna fick stanna i Sverige. Argumenten för och emot ventilerades vid en<br />
statsrådsberedning 22 januari 1945 med chefen för UD:s politiska <strong>av</strong>delningen som<br />
föredragande. ”Utrikespolitiskt kunde denna fråga påverka Sveriges förhållande till<br />
Ryssland för mycket lång tid framöver och bli till förfång för vissa svenska intressen,<br />
exempelvis det handels<strong>av</strong>tal som man <strong>från</strong> näringslivets sida var så angelägen att få<br />
till stånd. Inrikespolitiskt fanns två aspekter, å ena sidan ville svenska folket inte<br />
återsända flyktingarna, å andra sidan kunde kommunisterna få vind i seglen om<br />
flyktingarna stannade kvar och försvårade en anpassning till efterkrigstiden med<br />
väntad hög arbetslöshet.” Socialminister Gust<strong>av</strong> Möller, under vilken säkerhetstjänsten
sorterade, hade i ett valtal den 5 september 1944 deklarerat regeringens ståndpunkt<br />
beträffande risken att ta emot krigsförbrytare som flyktingar: ”Av den hittills<br />
tillämpade öppna gränsens politik gentemot flyktingar må man inte dra den slutsatsen<br />
att Sverige även står öppet eller kommer att bereda fristad åt personer som i sin<br />
gärning utmanat den civiliserade världens samvete eller som uppträtt som förrädare<br />
mot sitt eget land. Man kan utgå <strong>från</strong> att Sverige inför risken <strong>av</strong> en större eller mindre<br />
invasion <strong>av</strong> dylika ’politiska’ flyktingar kommer att spärra sina gränser och, om någon<br />
lyckats ta sig genom spärren, kommer att återsända honom till hans land.” En<br />
polisundersökning hösten 1944 sökte utröna i vad mån sådana mindre önskvärda<br />
individer fanns bland de baltiska flyktingarna. Resultatet blev att omkring 100<br />
personer uppfattades som icke-önskvärda <strong>av</strong> politiska skäl och 30 som notoriska<br />
brottslingar. Vad som hände med dem är inte lätt att veta, eftersom aktuella<br />
handlingar förstördes <strong>av</strong> invandrarverket 1976. ”Tydligt är att man <strong>från</strong> svensk sida<br />
såg genom fingrarna med vissa personer som genom sitt arbete med den tyska<br />
underrättelsetjänsten hade skaffat sig information som ansågs ovärderlig för<br />
försvarsstabens underrättelsetjänst, och som i fortsättningen fick arbete där.”<br />
Sverige har fått internationell kritik, till exempel <strong>från</strong> Simon Wiesenthal-centret, för sin<br />
oförmåga att ta itu med dessa förbrytelser. Så återstår frågan om baltutlämningen,<br />
då 146 baltiska militärflyktingar, var<strong>av</strong> sju ester, lämnades ut till Sovjetunionen<br />
tillsammans med nästan 20 gånger så många rikstyska soldater. Andræ vill se detta<br />
som ett ”bondeoffer” eller som det ryska sändebudet i Stockholm uttryckte det: ”…<br />
den svenska regeringen hade inte gjort mycket för att hejda proteststormen kring<br />
utlämningsbeslutet, och kanske var detta ett sätt att lämna ett budskap till Moskva,<br />
nämligen att om utlämningen <strong>av</strong> 167 (i realiteten 146) balter förorsakade en sådan<br />
opinionsstorm, så var repatriering <strong>av</strong> 30 000 civila balter inte att tänka på”. Det är<br />
förståeligt att det kan vara frestande att tänka i sådana banor med tanke på hur man<br />
tidigare <strong>tack</strong>lat sovjetiska hot inom främst den svenska utrikesförvaltningen. Men<br />
samlingsregeringens beslut i juni 1945 om utlämning <strong>av</strong> militärflyktingarna, vilket togs<br />
i politisk endräkt, var knappast så sofistikerat berett. Här lämnades i stället mycket åt<br />
slumpen. Men när beslutet en gång var taget och meddelat Sovjetunionen så var det<br />
svårt att backa. Den svenska regeringen hade målat in sig i ett hörn. (NE)<br />
1 – Norska Londonregeringen sänder not till Sverige, förvarnar om att den kanske kommer<br />
att begära svensk intervention. Reguljär trupp. Fruktan att ockupationsregimen ska vägra<br />
kapitulera eller att de tyska styrkorna ska upplösas och bli oorganiserade horder.<br />
2 – Carl Goerdeler <strong>av</strong>rättas, som påföljd för attentatet mot Hitler<br />
4-11 – Jaltakonferensen med Churchill-Stalin-Roosevelt. Tyskland delas upp i fyra zoner<br />
(Sovjet, USA, UK och Frankrike). Krigsskadestånd diskuteras samt Morgenthauplanen, en<br />
amerikansk idé om ett framtida agrart Tyskland utan industriell kapacitet. Planen uppg<strong>av</strong>s.<br />
Väst kräver fria val i Polen efter kriget, vilket Stalin säger sig godta. Sovjet ansluter sig till<br />
idén om ett framtida FN. Inget ogillande sägs om Sverige, de allierade nöjda med den svenska<br />
politiken. Eden bekräftar att ”man <strong>från</strong> Englands sida varken väntar sig eller önskar något<br />
svenskt ingripande i kriget <strong>vare</strong> sig i Norge eller på annat sätt”. Den svenska neutraliteten<br />
väger kraftigt över till de allierades fördel. Å andra sidan är dess existens viktigare för<br />
Tyskland, Sverige har nu militär förmåga. Hitler litar inte på Sverige, håller kvar trupp i det<br />
inneslutna Kurland med hänvisning till att dessa är det enda som hindrar Sverige <strong>från</strong> att gå in<br />
i kriget mot Tyskland.<br />
5 – Metallstrejk i Sverige<br />
8-9 – Efter ett attentatsförsök mot Quisling arkebuseras 34 norrmän. Opinionsstorm i<br />
Sverige.<br />
13-14 – Den lilla 1700-talsstaden Dresden bombas <strong>av</strong> britterna<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Sovjetunionen tar Budapest
15 – Principdiskussion i regeringen om intervention i Norge. CG säger att ett ingripande bara<br />
skulle kunna leda till att den tyska terrorn och grymheterna ökar i Norge. En svensk<br />
mobilisering skulle uppfattas som en provokation <strong>av</strong> tyskarna. CG tror att Quisling skulle<br />
befästa Oslo vid ett svenskt ingripande. Sverige skulle tvingas skjuta sönder staden. PAH tror<br />
att ett läge kan komma där Sverige tvingas ingripa ändå. Samtliga regeringsledamöter<br />
negativa till svensk intervention. Boheman skickas till London för att informera norska<br />
regeringen.<br />
16-21 – Folke Bernadotte i Berlin. Förhandlar? Formellt kontakter med Ribbentrop med i<br />
praktiken Himmler och Schellenberg. Ribbentrop i praktiken maktlös, till skillnad <strong>från</strong> Himmler.<br />
Enligt Ribbentrop har Hitler vänskapliga känslor till Sverige och ser upp till Sveriges kung,<br />
”som till ingen annan”. (Carlgren 566) Dock Himmler som har de svenska kontakterna.<br />
Fortsätter med kontakterna som tidigare Goerdeler.<br />
19 – CG utvecklar argumenten mot svensk inervention i Norge, i utrikesnämnden. Hänvisar till<br />
brittiskt besked om att ett svensk ingripande vore inopportunt. Enligt CG drivs agitationen i<br />
Norgefrågan <strong>av</strong> tidningar, som inte representerar det svenska folkets vilja. Men CG låser sig<br />
inte inför framtiden, möjligt med svensk intervention senare. PAH samma linje, vid allmänt<br />
kaos i Norge kanske Sverige ingriper.<br />
19 – Amerikanerna landstiger vid Iwojima<br />
19 – Kr<strong>av</strong> i svensk press om förändring <strong>av</strong> luftvärnsreglerna, som i första hand riktar sig mot<br />
allierade plan över Sverige. PAH <strong>av</strong>visande i utrikesnämnden. Tror inte vinner aktning hos<br />
allierade genom att i slutminuterna <strong>från</strong>gå neutraliteten.<br />
22 – Boheman framför svenska regeringens åsikt till Norge. Lie förstående. Norske<br />
försvarsministern Torp vill lägga upp ett 20-tal militära depåer i Sverige, längs norska<br />
gränsen. Dessa ska även vara förläggning åt vardera 20-100 soldater. Ett bifall till detta en<br />
de fecto-sanktionering <strong>av</strong> norska operationer <strong>från</strong> svenskt territorium. PAH försöker att dröja<br />
med s<strong>vare</strong>t.<br />
Våren 1945<br />
• Metall genomför fem månader lång strejk, som protest mot reallönesänkningar.<br />
Regeringen lägger proposition om hyresbidrag till de strejkande, samtliga borgerliga<br />
reserverar sig. Går igenom bara <strong>tack</strong> <strong>vare</strong> att CG (och Quensel) undviker att ta<br />
ställning. PAH drömmer om att samlingsregeringen ska kunna fortsätta även efter<br />
kriget. Händelsen visar på svårigheterna. Tiden skriver att ”samlingsregeringen som<br />
politisk arbetsform ter sig alltmer svårfattlig”.<br />
• En representant för Etiopien uppvaktar UD på uppdrag <strong>av</strong> Haile Selassie. Vill ha hjälp<br />
att anställa svenska experter för att återuppbygga landet efter kriget, totalt fem<br />
miljoner kronor. Starten för svensk u-hjälp? (Åström 74)<br />
• Saabs första helt egenproducerade jaktplan lyfter <strong>från</strong> flygfältet i Linköping<br />
Mar 1945<br />
• Danmark förhör sig om möjligheterna till svensk intervention, à la Norge 1 feb 1945.<br />
PAH negativ, även om han inser att det kan skada de framtida förbindelserna.<br />
• Västmaktsoffensiven går över Rhen<br />
• Hitler ger Nero-ordern om att ödelägga Tyskland, "det tyska folket hade inte visat sig<br />
uppgiften vuxet"<br />
2 – Svenska regeringen beslutar genomföra räddningsaktionen med Vita bussarna, CG<br />
ansvarig. Ditleff viktig initiativtagare. Folke Bernadotte får uppdraget.<br />
9 – (datum?) Vita bussarna lämnar Sverige. Svårt veta hur många räddas, ne säger 31.000<br />
9 – Amerikanskt bombanfall mot Tokyo dödar 185.000. Statistikern Robert McNamara står<br />
för räknandet som styr <strong>insatserna</strong>. Vietnam börjar?<br />
10 – Sverige tvingas svara på Norges begäran om depåer. Vapen får transporteras <strong>från</strong> UK till<br />
de befriade norska områdena, men de ska vara under svensk kontroll på svenskt territorium.
Vad gäller själva depåerna ska behandlingen <strong>av</strong> dessa förhandlas mellan Norge och svenska<br />
försvarsstaben. Frågor om förläggning och kontroll.<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Hitler vill inte att de tyska trupperna i Nordnorge ska dra sig söderut,<br />
trots att de lider brist på mat. Sverige skulle få ett utmärkt tillfälle till intervention.<br />
22 – Patton och Montgomery korsar Rhen<br />
29 – Folke Bernadotte till Berlin. Himmler ber honom, via Schellenberg, vara beredd på att<br />
resa till Eisenhower för att förmedla en kapitulation på västfronten ”om förhållandet<br />
beträffande Hitler skulle ändras – vilket eventuellt skulle kunna ske inom en snar framtid”.<br />
Bernadotte förklarar sig villig att göra detta. Iofs är Göring utsedd till Hitlers efterträdare,<br />
men Himmler har kommit överens med Göring om att bli ministerpresident, dvs verklig ledare.<br />
På UD anser man separatfredstre<strong>vare</strong> för meningslösa och vill inte att Sverige ska engagera<br />
sig i dem. Ribbentrop har skickat legationsrådet Fritz Hesse till Stockholm för att tala om<br />
separatfred, men UD vägrar träffa honom. ”Det är självfallet icke lämpligt att<br />
utrikesdepartementet på något sätt upprätthåller förbindelse med Hesse, så att det intrycket<br />
skulle kunna uppstå, att departementet haft sitt finger med i spelet i fråga om etablerandet<br />
<strong>av</strong> kontakter i och för hans utsiktslösa separatfredsplaner.” Men en tysk kapitulation på<br />
västfronten är något annat än separatfred. Svenskarna hoppas även att Himmler kan fixa en<br />
tysk kapitulation i Norge och Danmark. Norge och Danmark lämnar under tiden önskemål om<br />
svenska förberedelser för militär intervention. tysk terror och deportationer i Danmark. Vill ha<br />
3-5 svenska divisioner (ca 100.000 man), understödda <strong>av</strong> flyg och flotta. CG anser det<br />
otroligt att ett svenskt ingripande skulle behövas i Danmark, även PAH vill säga nej. Inte ens<br />
Wigge vill säga klart ja, anser bara att man inte bör direkt <strong>av</strong>visa tanken.<br />
Apr 1945<br />
• Himmler provar separatfredstankar på Folke Bernadotte, CG utnyttjar kontakten för<br />
att främja oblodig <strong>av</strong>slutning på ockupationerna <strong>av</strong> Norge och Danmark. Himmler<br />
vacklar mellan lojaliteten mot Hitler och en önskan att rädda sitt eget skinn.<br />
• Richert kommer hem <strong>från</strong> Berlin, en mindre del <strong>av</strong> personalen ”övervintrar” i en bunker<br />
på beskickningstomten.<br />
• Striderna mot tyska förband <strong>av</strong>slutas i Finland<br />
• Gallupinstitutet undersöker svenskarnas uppfattning om varför Sverige inte drogs in i<br />
kriget. 50 procent svarar att det var <strong>tack</strong> <strong>vare</strong> samlingsregeringen. På andra plats<br />
kommer de stridandes intressen och Sveriges geografiska läge (18%). På tredje plats<br />
slumpen (11%). Sist i enkäten kommer Gud, efter förs<strong>vare</strong>t, med sex procent.<br />
1 – Den sista tyska armén i väster inringas<br />
1 – Amerikanerna landstiger på Okinawa. Japanerna försöker kontra med en självmordsinsats<br />
<strong>av</strong> slagskeppet Yamato och med Kamikaze<br />
7 – Slagskeppet Yamato sänks<br />
9 – Schnurre till CG för att förhandla om svensk export, men tiden för diskussioner är över.<br />
Schnurre konstaterar resignerat att det inte lönar sig att diskutera handelsfrågor längre, och<br />
CG håller med. ”Utrikesministern sade sig dela hr Schnurres uppfattning, att det vore lönlöst<br />
att börja diskutera de berörda frågorna.” Sista gången Schnurre? Knappt fyra år tidigare satt<br />
de bägge männen och diskuterade ett svenskt militärfördrag med Tyskland inför grundandet<br />
<strong>av</strong> dn nya, nazistiska europeiska ordningen. Sovjetunionen skulle anfallas och besegras på<br />
några veckor. Tempora mutantur.<br />
9 – Sista allierade offensiven i Italien inleds<br />
10 – Trots de negativa svenska beskeden återkommer norska regeringen med önskemål om<br />
svensk mobilisering. ”Det verkar närmast som om noten skickats för att för att de skulle<br />
erhålla en bekräftelse på den svenska regeringens allmänna moraliska misär.” (Alf W. PAOK<br />
357) Sverige svarar att den svenska regeringen anser sig bättre kunna bedöma läget i Norge<br />
än den norska Londonregeringen. De norsk-svenska förbindelserna under krigets slut <strong>av</strong>slutas<br />
med ömsesidiga diplomatiska förebråelser. Den svenska attityden beror på kontakterna med
Himmler. Hoppas på att den ska leda till en tysk kapitulation som innefattar Norge och<br />
Danmark. Vill inte göra något som stör förhandlingarna.<br />
12 – Roosevelt dör, Harry S. Truman ny president<br />
12 – Norge vill att Sverige förbereder intervention, skarpare formulering än danskarna innan.<br />
Vill ha snabb och fullständig svensk mobilisering. Kr<strong>av</strong>et ska delges UK, USA och<br />
Sovjetunionen.<br />
13 – Norska kr<strong>av</strong>et i regeringen. Boheman kallar till sig norske ministern (Bull?). Kan inte ge<br />
svar förrän efter utrikesnämnden har träffats, men kan förvarna om ett svenskt nej. Det<br />
norska tillvägagångssättet kallas ”mycket oklokt”.<br />
13 – Sovjet tar Wien<br />
14 – PAH säger muntligen till danskarna att Sverige strävar efter att hålla sig utanför kriget,<br />
dvs ett svävande och oprecist nej till intervention.<br />
Mitten <strong>av</strong> månaden – Västmaktsoffensiven i höjd med Bremen-Hannover-Weimar-Nürnberg<br />
16 – Svenskt nej till Norge, Sverige ska förhålla sig ”<strong>av</strong>vaktande”. Muntligen säger svenskarna<br />
att Wehrmacht vill lägga ner vapnen i Norge, men att Terboven och SS tänker fortsätta<br />
motståndet. Ett hot <strong>från</strong> Sverige riskerar att svetsa samman tyskarna. CG menar att en<br />
svensk mobilisering skulle vara kontraproduktiv och framtvinga svensk invasion <strong>av</strong> Norge.<br />
Sverige anser sig alltså bättre kunna bedöma läget i Norge än den norska regeringen i<br />
London. Sverige vill alltså <strong>av</strong>vakta både i Danmark och Norge. Pressen rapporterar. Men sedan<br />
länge finns stabsplanering för svensk intervention i Danmark och Norge. En halv miljon man,<br />
flotta och flyg. Vad hade det svenska kollektiva minnet <strong>av</strong> kriget blivit om Sverige gått in?<br />
Glorifiering och försköning <strong>av</strong> det förflutna, precis som i Danmark och framför allt Finland?<br />
16 – Sovjet korsar Oder<br />
19 – Regeringen skickar ut kommuniké angående nejet till grannländerna, ”tämligen<br />
obestämda formuleringar” (Carlgren 572)<br />
20 – Sverige går med på att Norge lägger upp sina militära depåer längs gränsen<br />
22 – Hitler bestämmer sig för att stanna i det snart inringade Berlin. Himmler beslutar att<br />
tiden är inne för honom att handla.<br />
23-24 – CG har via Kersten bearbetat Himmler angående en tysk evakuering <strong>av</strong> Norge.<br />
Himmler går med på att inför Hitler arbeta för detta. Dessa dagar träffar Himmler Folke<br />
Bernadotte i Lübeck (Bernadotte har återkommit till Tyskland för att fortsätta Röda korsaktionen).<br />
Önskar att svenska regeringen ska framföra budskap till de västallierade: Tyskland<br />
är villigt att kapitulera på västfronten. Bernadotte går med på detta, om kapitulationen<br />
inbegriper styrkorna i Danmark och Norge. Himmler går med på detta. ”Han ville dock<br />
bestämt framhålla, att besättandet <strong>av</strong> Danmark och Norge ej borde få ske med ryska<br />
trupper.” (Bernadotte) Sverige vidarebefordrar meddelandet – och västmaktgerna svarar<br />
omedelbart nej. Himmler har felbedömt möjligheterna till att splittra de allierade. Men Sverige<br />
behåller kontakten med Himmler, för att kunna <strong>av</strong>sluta ockupationerna <strong>av</strong> Danmark och<br />
Norge. Bernadotte intstrueras råda Schellenberg att föreslå Himmler detta. Men rådet måste<br />
framstå som personligt, Sverige vill inte officiellt riskera misstro hos de allierade angående<br />
delkapitulationer. De tyska trupperna i Norge erbjuds internering i Sverige, mer lockande än i<br />
Sovjetunionen. Frågan är hur det skulle ske praktiskt, omöjligt för Sverige att internera en<br />
stormaktsarmé som man tror består <strong>av</strong> 100.000 man. Detta är dessutom en grov<br />
underskattning, det verkliga antalet kanske 400.000 man. Ingen kontakt med de allierade<br />
eller Norge i frågan.<br />
23 – Ny norsk begäran. Delar inte den svenska uppfattningen. Norges exilregering i London<br />
vill att Sverige ska förbereda militärt ingripande i Norge, för att förhindra våld. <strong>från</strong> tysk<br />
trupp. Men denna gång inget kr<strong>av</strong> på svensk mobilisering, endast en begäran om<br />
överläggningar.<br />
24 – Folke Bernadotte träffar Himmler. Bernadotte tar på CG:s uppmaning upp frågan om de<br />
tyska styrkorna i Danmark-Norge. Antyder att de kan interneras i Sverige. Himmler<br />
intresserad. (Åström 83)
25 – Berlin inringat <strong>av</strong> Sovjetunionen<br />
26 – Siste tyska soldaten lämnar finskt territorium<br />
27 – PAH i hemligt riksdagssammanträde, återger CG:s synpunkt att en svensk uppmarsch till<br />
västra gränsen skulle kunna provocera tyskarna och därmed öka förstörelsen i Norge.<br />
Tillfogar dock att utvecklingen kan göra entt svenskt ingripande oundvikligt. CG:s text:<br />
”Svenska regeringens ståndpunkt till de norska och danska framställningarna är klar. Vi önska<br />
ställa oss <strong>av</strong>vaktande till händelseutvecklingen. ... Allt flera tecken tyda på möjligheterna <strong>av</strong><br />
en <strong>av</strong>veckling utan större offer i blod och material <strong>av</strong> tyskarnas regemente i Norge och<br />
Danmark.” Men samtidigt inkallas 20.000 man, fast mest för att ta emot tyska soldater som<br />
kommer över gränserna.<br />
27 – Ryssar och amerikaner möts vid Elbe eller är det Torgau???<br />
28 – PAH meddelar sjöfartsakkunnige Duckwitz vid Köpenhamnsbeskickningen att Sverige<br />
inte kommer att titta på om de tyska styrkorna inleder en förstörelse <strong>av</strong> grannländerna. CG<br />
troligen inte informerad!<br />
29 – Himmlers erbjduande om separatkapitulation sprids i världspressen. Hitler förbannad på<br />
Himmler. DN:s löpsedel lyder: ”TYSKLAND KAPITULERAR Folke Bernadotte förmedlade<br />
anbudet UTRYMNING utan strid i Danmark och Norge HITLER döende”<br />
29 – Hitler utser marinchefen amiral Dönitz till ny Führer, gifter sig med Eva Braun<br />
29 – En svensk delegation reser till Köpenhamn, för att förhandla med tyskarna om eventuell<br />
internering i Sverige <strong>av</strong> de tyska trupperna i Norge och Danmark. (Åström 80) I Norge finns<br />
300.000 tyska soldater.<br />
30 – Hitler begår självmord tillsammans med Eva Braun<br />
30 – De tyska styrkorna söder om Alperna kapitulerar<br />
30 – Västallierad propå om invasion <strong>av</strong> Norge uti<strong>från</strong> svenskt territorium. Föreslår omedelbart<br />
inledande <strong>av</strong> stabssamarbete. CG svarar ja efter bara några timmar, efter att frågan dragits i<br />
regeringen. Förhandlingarna hinner dock aldrig börja innan tyskarna ger sig självmant. Varför<br />
uppge neutraliteten? Åström tror att CG kan ha spelat med just denna möjliga utveckling. CG<br />
får senare reda på att Sovjet inte var informerat, västallierade betraktade Norge som sitt<br />
område. Oroande. CG har återigen tur.<br />
30 eftermiddagen – Himmler säger ja till det svenska förslaget om kapitulation i Norge.<br />
Enighet mellan von Post och Schellenberg om överenskommelse. Utkastet godkänns <strong>av</strong> CG<br />
och PAH. Men Hitlers <strong>av</strong>sättande <strong>av</strong> Himmler gör att överenskommelsen är värdelös.<br />
Maj 1945<br />
1 – Dönitz tillträder som führer. Nyheten når regeringen sent på kvällen, men leder inte till<br />
några åtgärder.<br />
2 – Återhållet svenskt svar till Norge ang begäran <strong>från</strong> 24 april. Den snabba<br />
händelseutvecklingen gör att det bästa vore om en medlem <strong>av</strong> norska regeringen kunde<br />
komma till Stockholm. Tf utrikesminister Wold anser meddelandet ”ej så vänligt”, flera<br />
ministrar i den norska regeringen anser att det är förnärmande.<br />
2 – Schellenberg pratar med von Post. Talar om möjligheter till tysk kapitulation i Norge, går<br />
inte in på Danmark. Vill ha full diskretion, om saken kommer ut så kommer han att <strong>av</strong>rättas.<br />
2 – Direktiv om internering <strong>av</strong> tysk diplomatisk personal i Sverige, andra anvisas till speciella<br />
uppehållsorter. Den berörda personalen har haft möjlighet att lämna Sverige om de önskade,<br />
ändå en drastisk åtgärd. Listan över de internerade gjord <strong>av</strong> Grafström-Dankwort.<br />
Västmakterna begär att arkiven på den tyska beskickningen och på de tyska konsulaten ska<br />
ställas till deras förfogande. Sverige svarar att arkiven, om de osannolikt nog skulle existera<br />
fortfarande, tas om hand <strong>av</strong> Sverige.<br />
2 – Berlins garnison kapitulerar (?)<br />
2 – Tysk kapitulation i Norditalien<br />
2 – Britterna återtar Burma
4 – Tyskland kapitulerar (på Lüneburger Heide?) i Danmark, lösenordet sänds till Sverige.<br />
Även i Nederländerna, Nordtyskland.<br />
4 – CG håller tal på Sveriges flottas årsmöte (TIETT 180) Sista talet som utrikesminister,<br />
tvivlar på det framtida FN:s förmåga att lösa konflikter mellan stormakterna (HK 102)<br />
4 kvällen – Schellenberg meddelar att han har skriftlig fullmakt <strong>från</strong> Dönitz att förhandla om<br />
kapitulation för de tyska styrkorna i Norge. Ska ta sig till Stockholm nästa dag. CG<br />
underrättar Mallet och Johnson. Ingen info till Sovjetunionen, Johnson och Mallet har tidigare<br />
sagt att ”ryssarna icke komme att underrättas, enär man på anglosaxiskt håll betraktade<br />
Norge som ett västallierat ärende”. Norske Stockholmsministern ska dock underrättas.<br />
4 kvällen – Nyheten om tyska kapitulationen i Danmark når Danmark. De danska<br />
polistrupperna när Helsingborg och en dansk regering bildas (förberedd sedan länge) trots att<br />
kapitulationen inte sker förrän dagen efter.<br />
5 – Schellenberg till Stockholm. Churchill svarar till CG ang händelserna, ombeds att inte<br />
trassla till Eisenhowers förhandlingar genom egna förhandlingar med Schellenberg. CG lyder.<br />
5 – Tysklands kapitulation offentliggörs i Flensburg<br />
5 morgonen – De danska polisstyrkorna börjar överföras <strong>från</strong> Sverige<br />
5 kvällen – Sverige anordnar ett möte vid svensk-norska gränsen mellan den tyske<br />
befälha<strong>vare</strong>n i Norge och den tyska beskickningen i Stockholm, ang kapitulationen.<br />
7 kl 03.00 – Kapitulationsceremoni vid Eisenhowers högkvarter i Reims. Inkluderar<br />
kapitulation i Norge. Planerna på svensk invasion <strong>av</strong> Norge överspelade. Norska polisstyrkorna<br />
börjar rycka ini Norge, via depåerna. Norge besvarar aldrig den svenska inbjudan till<br />
överläggningar i Stockholm. De tysk-svenska diplomatiska förbindelserna upphör, meddelar<br />
Thomsen. År 1939 ställer sig ett 20-tal europeiska länder utanför kriget, bara fem undviker<br />
att bli indragna – Sverige, Irland, Portugal och Spanien. Japan håller ut ytterliggare några<br />
månader, men då är svensk utrikespolitik i ett annat skede (även om Japan via den svenska<br />
ministern i Tokyo försöker vidarebefordra meddelanden till de allierade om vilja till fred).<br />
Tyskland borta som maktfaktor och Sovjetunionen är Europas och Östersjöområdets<br />
starkaste makt.<br />
7 – Festscener på Kungsgatan i Stockholm. Framförallt hyllas norrmännen. Totalt finns<br />
43.000 norska flyktingar i Sverige (och 18.000 danska). Folk använder remsorna <strong>från</strong><br />
räknemaskiner som serpentiner. PAH som ska intervjuas <strong>av</strong> Bertil Perrolf på Radiotjänst på<br />
Kungsgatan får tillåtelse att plundra en räknemaskin på dess remsa för att kunna kasta en<br />
serpentin. ”Han sken <strong>av</strong> lycka i hela ansiktet”, berättar Perrolf.<br />
8 – CG meddelar utrikesnämnden att Thomsen ”<strong>tack</strong>at svenska regeringen för de åtgärder<br />
som vidtagits”. Exit Nazistykland ur den svenska politiken.<br />
8 – PAH försvarar svenska krigspolitiken i ett tal med att ”genom att hålla oss utanför bäst<br />
kunde tjäna andras intressen”. Detta anknyter till den efterkrigstida ekonomin, som blir en<br />
fantastisk svensk framgång. Tack <strong>vare</strong> vår orörda industri kan vi omedelbart börja leverera till<br />
uppbyggnaden <strong>av</strong> Europa, vilket ger Sverige en högkonjunktur som varar i cirka 30 år. Detta<br />
ekonomiska smörgåsbord som serveras Sverige är anledningen till att återuppbyggnaden <strong>av</strong><br />
Europa är oändlig tmycket viktigare än eventuell Marshallhjälp. Bara cirka fyra år efter kriget<br />
exporterade Sverige återigen stora mängder järnmalm till Tyskland. Förhandlingarna med de<br />
allierade efter kriget handlar bland annat om vad som ska hända med tyska tillgångar i<br />
Sverige. Sverige överlåter ungefär 75 procent <strong>av</strong> dem till de allierade och lovar att ge tillbaka<br />
guld som Tyskland stulit <strong>från</strong> ockuperade länder, för att använda som betalning åt Sverige<br />
(1939-44). Som svar upphävde USA frusna svenska medel i Amerika, samt slutade svartlista<br />
svenska företag. Tio år efter krig återlämnar Sverige stulet guld till Belgien och<br />
Nederländerna. Ett företag som dragit till sig extra uppmärksamhet i forskningen är<br />
dåvarande Stockholms Enskilda Bank, nuvarande SEB, under ledning <strong>av</strong> Wallenbergarna.<br />
Bröderna Jacob och Marcus Wallenberg kombinerade sin affärsverksamhet med officiella<br />
uppdrag åt Sverige. Till exempel köpte banken stora delar <strong>av</strong> tyska företaget Bosch utländska<br />
tillgångar, för att skydda dessa mot de allierade. Bosch fick löfte om att få köpa tillbaka
tillgångarna efter kriget. Problem uppstod då USA krävde försäkringar <strong>av</strong> Wallenbergarna att<br />
amerikanska Bosch inte hade några tyska ägare. Wallenbergarna g<strong>av</strong> falska sådana<br />
försäkringar, både åt USA och svenska regeringen samtidigt som de försökte lugna Bosch<br />
med muntliga försäkringar. Bilden kompliceras <strong>av</strong> att tyska Bosch leddes <strong>av</strong> Carl Goerdeler!<br />
8 natten till 9 – Kapitulationen träder i kraft.<br />
9 – Quisling överlämnar sig själv till polisen<br />
9 – Ålands politiske ledare, bankdirektör Tor Brenning, hos CG. Åland vill bli svenskt. CG inte<br />
intresserad. Kriget slutar som det började för CG, med Åland.<br />
12 – Tyska armégruppen Schörner försöker fortfarande slå sig västerut i Sydtyskland<br />
13 – Första atombombsprovet<br />
Sommaren 1945<br />
• Bonniers ger ut ”Tal i en tung tid”, CG:s samlade anföranden<br />
• Regeringen beslutar utlämna 2.000 tyska soldater till Sovjet, ”baltutlämningen” (trots<br />
att bara 167-177 (?) var balter). Inget formellt tvång, soldaterna kunde egentligen<br />
välja själva vart de skulle skickas. Anpassning. CG menar att hänvändelse till<br />
västmakterna vore meningslös, Sovjet skulle i alla fall få som de ville. Sverige lämnade<br />
däremot inte ut civila balter som flytt innan Tysklands kapitulation, krigsförbrytare<br />
fick fristad. (PA448) CG ska medvetet ha sökt tona ner ärendet, så att Sovjet skulle<br />
glömma bort det och att flyktingarna kunde ”komma bort” i Sverige (SBL 647)<br />
Kungen vädjar till Sovjet om balterna, får rakt ”nej” till svar. (SRWN 58) Undén<br />
kritiseras skarpt för baltutlämningen, men han var i själva verket en medlare mellan<br />
den hårda linjens män – Erlander, Myrdal, Sköld och Wigforss – och de som ville säga<br />
nej till Sovjetunionen.<br />
Jun 1945<br />
• Haakon VII återkommer till Oslo, folket jublar<br />
22 – Japanske kejsaren ger regeringen order om att söka en väg ut ur kriget. Kontakt tas<br />
med Sovjetunionen för medling.<br />
24 – Segern över Tyskland firas med en jättelik segerparad på Röda torget i Moskva.<br />
200.000 soldater ur Röda armén kastar hakkorsflaggor och andra tyska emblem framför<br />
Leninmausoleet. Klimax uppnås när den främste sovjetiske fältherren Zjukov rider in på Röda<br />
torget på en vit springare. Till minne <strong>av</strong> denna händelse invigs vid 50-årsminnet <strong>av</strong> segern<br />
1995 en ryttarstaty över Zjukov på Röda torget.<br />
26 – FN:s stadga undertecknas i San Francisco<br />
27 – Undén <strong>tack</strong>ar ja till att bli ny utrikesminister. PAH vill ha kvar CG men får mothugg <strong>av</strong><br />
Möller och Wigforss. CG har begärt ministerposten i Köpenhamn. Till nya regeringen föreslås<br />
”en lantarbetare” till jordbruksminister – Gunnar Sträng (ÖU 91)<br />
Jul 1945<br />
• Churchill tvingas <strong>av</strong>gå efter att förlorat valet, Clement Attlee ny premiärminister<br />
13 – Första framgångsrika atombombsprovet<br />
13-14 – Nordiska samarbetskommittén har sitt första möte (enbart sossar?). Lie erkänner<br />
att Norge haft fel angående misstankarna om Sverige inför 9 april 1940. Annars spänd<br />
stämning. Även Finland med? Diskussionerna visar dock vilja till förståelse. Gerhardsen<br />
försonlig, Tranmaels fränare.<br />
17 – Potsdamkonferensen inleds, bekräftar tilltagande samarbetssvårigheter mellan de<br />
allierade. Beslut fattas om framtida ansvarskrävande <strong>av</strong> Nazisterna (Nürnbergrättegångarna)<br />
22 – CG håller sitt sista tal som utrikesminister. ”Alla med oss jämförliga folk har fört eller<br />
försökt föra samma politik som vi. Att Sverige lyckats med vad alla velat, nämligen att undgå<br />
kriget, ger ingen anledning till förhävelse, men heller inte till förebråelser.” Försvar mot kritik<br />
(även snällt mot Finland).
27 – USA:s minister besöker kabinettssekreterare Stig Sahlin, vill att Sverige ska ha sträng<br />
kontroll över uran. Undén är utsedd till ny utrikesminister, men har inte tillträtt.<br />
31 – Samlingsregeringen <strong>av</strong>går. CG ersätts <strong>av</strong> Östen Undén (s). Undén hälsas med<br />
traditionellt välkomsttal <strong>av</strong> Sahlin, talar med CG ”om varjehanda”. (ÖU 92) CG får hopsamlad<br />
gåva på 200.000 kronor. ”Norden blev Europas lugna hörn och den svenska neutrala<br />
välfärdsstaten kunde få sin time of grace 1945-1965.” (Wahlbäck) PAH vill fortsätta med<br />
samlingsregering efter krigets slut, inkl CG. Kan tom tänka sig ta in kommunisterna. Men PAH<br />
har en enig s-partielit emot sig, tom Vougt. Vissa saker talade dock för fortsatt<br />
samregerande, bla att det allmänt ansågs att kriget skulle följas <strong>av</strong> djup depression.<br />
Dessutom har de borgerliga partierna närmat sig s under kriget, mest tydligt högern. Domö<br />
villig till diskussioner med PAH på ett annat sätt än Bagge varit. Inte ovillig till<br />
samlingsregering men tveksam. Fp spelade nyckelroll för fortsatt samlingsregering. Hade fp<br />
sagt ja hade de andra följt efter. Avgörandet hos Ohlin, som dock kom til slutsatsen att<br />
samregering var omöjligt. Misslyckandet att fortsätta samlingsregerandet efter kriget är<br />
PAH:s bittraste politiska bakslag. Men samlingsregeringen är ett starkt hämmat beslutsorgan.<br />
”Det var mycket lättare att bli enig om att inte göra något än att komma överens om att<br />
göra något. Denna tendens gagnade Per Albin.” (Alf W.) Via samlingsregerandet kunde han<br />
bla kapsla in Wigge.<br />
31 – Reaktioner i dansk press mot att CG ska bli minister, vill ha Dardel kvar. Danske kungen<br />
även skrivit till Gustaf V (när?) och velat ha Dardel kvar. CG <strong>av</strong>står <strong>från</strong> posten. Vill inte bli<br />
minister någonstans, ej heller bli landshövding. Vill istället ha lön för att stanna i Stockholm<br />
och skriva om kriget. (ÖU 92) CG ska ha besökt kungen när han fick veta danske kungens<br />
reaktion (Ingrid). CG funderar på att skriva ned sina minnen <strong>från</strong> kriget, men projektet blir<br />
aldrig <strong>av</strong>. Tor Bonnier erbjuder gratis sekreterare och 25.000 i förskott (419.000 kr i dagens<br />
penningvärde) för memoarerna. CG säger nej, ”ingen skulle tro mig” (Ingrid)<br />
Aug 1945<br />
2 – Potsdamkonferensen <strong>av</strong>slutas<br />
6 – Hiroshima bombas (78.000 döda)<br />
8 – Sovjetunionen förklarar Japan krig<br />
9 – Nagasaki bombas (36.000 döda)<br />
9 – Japanske ministern gör artighetsvisit hos Undén (ÖU 95)<br />
11 – Sovjets minister hos Undén, som talar om ”olikheter i <strong>Günther</strong>s o min inställning”. (ÖU<br />
97)<br />
12 – Utkast till broschyr om Sveriges politik under kriget till Undén. CG har planerat.<br />
Pressbyrån skrev. Både CG och Undén missnöjda (ÖU 98) Detta kan vara följande: CG har<br />
under slutet <strong>av</strong> kriget gett statsvetaren Edvard Thermænius i uppdrag att skriva ingående<br />
redogörelse för den svenska utrikespolitiken byggd på UD:s material, men arbetet <strong>av</strong>bryts <strong>av</strong><br />
Undén.<br />
14 – Japanske kejsaren håller radiotal om att ”acceptera det otänkbara”<br />
15 – Japan kapitulerar. General McArthur blir japansk ledare (fram till 1951). Andra<br />
världskriget slut.<br />
15 – Av demokratierna är endast Sverige, Irland och Schweiz fortfarande neutrala.<br />
17 – Vitbok (om exakt vad? kriget?) färdig att trycka <strong>av</strong> Norstedts. Undén visar manus för<br />
PAH. (ÖU 99)<br />
18 – Undén talar med CG om broschyren om svensk politik under kriget. Ska ges ut på<br />
engelska och spanska, för spridning utomlands. Då pressbyrån skrivit dåligt manus uppmanar<br />
Undén CG att skriva den själv. CG accepterar. (ÖU 100)<br />
Sep 1945<br />
2 – Japan undertecknar kapitulationen på slagskeppet USS Missouri i Tokyobukten
2 – Undén till Norge, ser bland annat Quisling genom en fönsterruta på Akershus fängelse. ”Q<br />
låg på sin brits, lite hopsjunken”, skriver Undén. Ser även Jodl.<br />
10 – Quisling döms till döden<br />
Okt 1945<br />
• Opinionsyttringar nedvärderar CG:s insats under kriget (SDP 108) Finländare i Lund,<br />
Hans Ruin, tycker det är märkligt <strong>av</strong> opinionen. ”Den skulle inte alls behöva reagera så,<br />
ty att Sverige lyckades bevara freden var den största hjälp landet kunde ge sina<br />
nordiska bröder. Men freden kändes och känns så oheroisk – det är där skon<br />
klämmer.”<br />
• Ovänskap mellan norske kung Haakon VII och svenske kungen. Haakon tror att Gustaf<br />
försökt få brittiske Georg att få Haakon att abdikera. Haakon ska ha sagt till prins<br />
Bertil att han inte vill ”återknyta personliga förbindelser” med Gustaf. Enligt Undén är<br />
det hela ett missförstånd som undanröjs. (ÖU 107)<br />
10 – Kronprinsen har träffat norske kungen Haakon VII i Köpenhamn. Haakon tar upp att han<br />
skulle interneras om han kom in på svenskt territorium 1940. Undén säger att han minns<br />
informationen som CG g<strong>av</strong> ”varvid jag starkt opponerat mig”. Kronprinsen önskar<br />
undersökning, ÖU lovar att en sådan ska göras. (ÖU 108)<br />
24 – Quisling <strong>av</strong>rättas<br />
27 – Undén får besök ang Mattsonska mutaffären. Tjänstemannen vid Statens<br />
Handelskommision Reimar Mattson har under kriget tagit mutor <strong>av</strong> direktörer som sökte<br />
transporttillstånd. Även tjänstemän på UD har bjudits på luncher och middagar. CG<br />
inblandad? (ÖU 108)<br />
28 – PAH fyller 60 år, uppvaktas <strong>av</strong> bla CG<br />
31 – Sandler föreslås <strong>av</strong> PAH som ny ordförande i utrikesutskottet<br />
Nov 1945<br />
• Baltutlämningen<br />
3 – Kommunistiske riksdagsmannen Hilding Hagberg ställer interpellation där han begär<br />
parlamentarisk kommission som ska utarbeta ”en objektiv framställning <strong>av</strong> den svenska<br />
utrikespolitiken under krigsåren”.<br />
6 – Undén besvarar Hagbergs interpellation<br />
7 – Pressen skriver om interpellationen. TT skickar ut uttalande <strong>av</strong> CG, som enligt Undén<br />
”närmast g<strong>av</strong> sitt stöd åt Hagbergs o kommunistpressens tolkning <strong>av</strong> ’interventionshotet’<br />
1940”. Undén irriterad på CG. Även PAH sur på CG, eftersom han inte informerat om sitt<br />
uttalande i förhand. (ÖU 110)<br />
11 – Undén offrar söndagen åt att skriva broschyren om svensk politik under kriget. Det<br />
manus CG gjort ”var inte bra... benägenhet att dramatisera o ge en tendentiös färg åt<br />
redogör. Besvärligt jobb men jag tror jag fick bort det mesta <strong>av</strong> ogräset.” Se 18 aug. (ÖU<br />
111)<br />
14 – PAH på partiledarkonferens, klandrar CG för att inte ha kontaktat honom innan han<br />
uttalade sig om interventionshotet 1940. Dementerar CG:s uppgifter. Domö stöder PAH:s<br />
version. (ÖU 111)<br />
26 – Undén på Publicistklubben, inleder diskussion om ”Utrikespolitik och pressen”. Hur<br />
nämns kriget? Protokoll?<br />
Dec 1945<br />
5 – CG fyller 59 år<br />
9 – PAH säger att krigsförbrytare och nazister finns bland de civila balterna som flytt till<br />
Sverige. ”De ha utgivit tidningar med nazistisk tendens”. Sverige ville inte driva<br />
krigsprocesser.
1946<br />
• Nürnbergrättegångarna inleds<br />
14 jan – GC syns tillsammans med generalskan Kellgren i SF:s Veckorevy, på Solvallas<br />
tr<strong>av</strong>premiär. Masspublik och strålande väder. Även reportage om österrikiska skolbarn och<br />
deras ”<strong>av</strong> nazismen förmörkade sinnen”.<br />
23 feb – Undén får veta att handlingar <strong>från</strong> krigsåren finns i särskilt förvar hos<br />
kabinettssekreteraren. Undén läser pärm med depescher. ”... mkt <strong>från</strong> Richert. Kraftig spis.<br />
Kan de tas med vid publikationen?” (ÖU 134)<br />
25 feb – Tidningsuppgifter ang ny bok <strong>av</strong> Emil Boldt-Christmas med anklagelser om svensktyskt<br />
samröre<br />
1 mar – Undén tar del <strong>av</strong> dechiffrerat material <strong>från</strong> tyske militärattachén i Stockholm<br />
(Uthmann?) till Berlin (under kriget). ”Ganska komprometterande för vissa sv. officerare”<br />
Upprinnelsen till affären Kellgren. (ÖU 135)<br />
15 mar – Undén träffar Boldt-Christmas på Politiska klubben i Göteborg, ”resonerade något<br />
efteråt” (ÖU 137)<br />
23 mar – Undén träffar Kellgren, ”Bad honom göra en P.M.” (ÖU 139)<br />
1 apr – Kellgren lämnar sin pm till Undén (ÖU 140)<br />
9 apr – DN publicerar intervju med CG om händelserna 9 apr 1940<br />
10 apr – Interpellationsdebatt om fallet Rosenblad<br />
11 apr – Richert vill bli minister i Haag, Undén svarar nej, ska kolla ev landshövdingepost (ÖU<br />
142)<br />
12 – PAH ger Undén order om att fortsätta utredningen om Kellgren i UD ”gm hörande <strong>av</strong><br />
<strong>Günther</strong> m.fl.” (ÖU 143)<br />
12 – Kungen hälsar till Rosenblad att han ”borde omedelbart ansöka om <strong>av</strong>sked” (ÖU 142)<br />
26 apr – Regeringen beslutar sparka Boldt-Christmas<br />
Maj – CG:s dotter Britta (”Lillan”) dör i cancer. 36 år gammal<br />
Maj – Utredningsorganet Bedömningsnämnden inrättas, Ture Nerman ledamot. Kolla vilka som<br />
varit demokratiskt tillförlitliga. Inget resultat eftersom det visade sig omöjligt att juridiskt<br />
definiera innebörden i begreppet ”demokratisk tillförlitlighet”<br />
15 maj – Undén talar med Wigge ”om <strong>Günther</strong>s ev. placering i Rom”. (ÖU 147)<br />
24 maj – Kommunikén om affären Kellgren publiceras i morgontidningarna<br />
25 – CG erbjuds ministerposten i Rom <strong>av</strong> Undén, ”han tycktes lockad men begärde ett par<br />
dars betänketid”. PAH nöjd, ”har <strong>från</strong> början velat ha G. i verksamhet” (ÖU 148)<br />
28 maj – CG accepterar Rom. PAH håller tal till honom inför resan, samarbetet dem emellan<br />
ska under kriget ha försiggått under de mest hjärtliga former och i fullständig endräkt. Inte<br />
någon gång under kriget har de haft olika uppfattningar om vilken linje Sveriges utrikespolitik<br />
borde följa. PAH ägnar sig åt artiga lögner, stämmer inte, särskilt inte för de viktigaste åren<br />
1940-41. Men ändå uttryck för vänskap – och dåligt samvete – <strong>från</strong> PAH:s sida. Säkert sakna<br />
CG, dels som utrikesminister men framförallt som bridgepartner. Tröst för bittre CG.<br />
21 jun – Undén meddelas om läckage i Berlin under kriget. Kanslibiträdet i Berlin, Elsa Bartel,<br />
erkänner att hon sedan hösten 1941 lämnade uppgifter ur legationen korrespondens till<br />
Gestapo. Åtalas och fälls för spioneri. En del <strong>av</strong> skulden läggs på Richert.<br />
28 jun – CG envoyé i Rom<br />
29 jun – Richert får förklara sig hos Undén ang Bartel. Aftonbladet och Stockholmstidningen<br />
”föra en stor intensiv kampanj mot UD i denna sak” (ÖU 152)<br />
12 jul – Vougt meddelar statsrådsberedningen ”ang. vissa samtal om den under kriget<br />
planerade men inhiberade värvningen <strong>av</strong> sv. officerare till östfronten.” Enligt Thörnell hade<br />
Sköld inget med saken att göra, ”<strong>Günther</strong> har nu ombetts ge förklaring om sin befattning<br />
med saken”. (ÖU 152)<br />
12 jul – Undén anmäler för PAH omständigheter kring finska gömda militärarkiv, Stella Polarisaffären
Sep 1946<br />
14 sep – Kungen vill att Richert ”inte skulle placeras någonstans” <strong>av</strong> Undén, som ”sökte<br />
förklara vanskligheten”. Kungen tycker Richert varit bra, ”utom i fråga om Bartel-historien”.<br />
(ÖU 157)<br />
15 sep – Landstingsval, s backar något. SKP gör rekordval, 11,2 procent.<br />
20 sep – Undén får besök <strong>av</strong> norrmän som skriver norsk vitbok. Norges minister Bergersen<br />
kritiserar ”dem som vill fortsätta ’nålstingspolitiken’. Han vill ha slut på grälet om krigsårens<br />
politik.” (ÖU 158)<br />
5 okt – PAH sista stora projekt <strong>av</strong>slutas, kredit<strong>av</strong>talet med Sovjet sluts i Moskva. Extrakonselj<br />
på Drottningholms slott. PAH firar med svart cigarr, konjak och bridge.<br />
6 okt – PAH dör (60 år gammal) i hjärtinfarkt mycket tidigt på morgonen (eller sent på<br />
kvällen den 5:e?), faller död ner på väg hem på Ålstens hållplats.<br />
6 okt – Kungen säger till Undén att han inte anser Möller passa som statsminister<br />
8 okt – Kungen säger att ”Jag hade annars tänkt på Nothin...” när talet om vem som ska bli<br />
ny statsminister dyker upp. Kan acceptera Möller men absolut inte Wigge. (ÖU 164)<br />
9 okt – Erlander får majoritet över Möller i s-partigruppen, stödd <strong>av</strong> bla Wigge och Undén<br />
13 okt – PAH begr<strong>av</strong>s<br />
16 okt – Natten till den 16:e <strong>av</strong>rättas nazistledarna. ”Sic transit gloria mundos”, skriver<br />
Undén i dagboken<br />
21 okt – Erlander får dechiffrerade telegram <strong>från</strong> kriget <strong>av</strong> Undén. ”Särskilt om Kreuger o<br />
hans mellanh<strong>av</strong>anden med tyskarna under kriget”. (ÖU 167)<br />
24 okt – Brev hittas på UD ang inspektion <strong>av</strong> legationen i Berlin 1943. Innehåller uttalande<br />
om Bartel. Brevet överlämnas till åklagaren. (ÖU 169)<br />
3 nov – Pressen skriver om Stella Polaris<br />
5 nov – Beredning om Stella Polaris<br />
6 nov – Partiledarkonferens, bla om Stella Polaris. Bramstorp och Ohlin kan inte minnas att<br />
regeringen hade med saken att göra. ”Så småningom erkände de dock att de kanske hört en<br />
redogörelse om inköpet <strong>av</strong> radiomaterial <strong>från</strong> Finland”. (ÖU 171)<br />
9 nov – Sverige väljs in i FN<br />
5 dec – CG fyller 60 år<br />
30 dec – Undén föredrar i beredning ”frågan om bisysslor för <strong>Günther</strong> och Boheman<br />
(bolagsstyrelser) o föreslog att de skulle <strong>av</strong>veckla dessa under 1947. Ingen erinran.” (ÖU<br />
174)<br />
1947<br />
• Svenskt flyg med kadetter på väg hem <strong>från</strong> Addis Abbeba h<strong>av</strong>ererar i bergen ovanför<br />
Scala, Italien. De tas inpå sjukhus, där de ber om mjölk att dricka. Personalen tror att<br />
de yrar. CG tar hand om ärendet.<br />
• Kersten ger ut sina memoarer ”Samtal med Himmler”<br />
13 jan – Undén erbjuder Boheman ministerposten i London. Boheman tar meddelandet ”som<br />
ett hårt slag”. Han vill stanna i Paris.<br />
20 jan – Överste Adlercreutz redogör för svenskt samarbete med Norge och Danmark under<br />
1940, före 9 april, gällande militärt underrättelseväsen, till Undén. (ÖU 177)<br />
25 jan – Tidningarna skriver om kungen och midsommarkrisen, ang faran för regeringskris och<br />
ny, tyskorienterad regering. Expressen kräver kungens <strong>av</strong>gång om anklagelser <strong>från</strong> Möller är<br />
sanna. ”Barnslig tidningspolemik”, skriver Undén i dagboken. (ÖU 179)<br />
26 jan – Prins Gustaf Adolf dör i Köpenhamn i flygkrasch<br />
Feb – Fredsfördrag undertecknas i Paris mellan Finland och Sovjetunionen-Storbritannien
3 feb – Diskussion om kungen ska göra framträdande om midsommarkrisen. ”Kungen helt<br />
främmande för tanken på abdikation i juni 41.” PAH:s dagbok kollas (”överväga sin<br />
ställning”). ÖU 180.<br />
4 feb – Prins Gustaf Adolf begr<strong>av</strong>s<br />
5 feb – Möller formulerar uttalande om midsommarkrisen<br />
6 feb – Möllers uttalande justeras <strong>av</strong> medlemmarna i samlingsregeringen (inkl CG? Troligen<br />
inte.). Erlander vill dock inte göra något uttalande. (ÖU 180)<br />
7 feb – Pga DN-artikel enas regeringen om att Möller bör göra sitt uttalnde.<br />
8 feb – Riksdagsman Karl Ward (s) interpellation i AK om Midsommarkrisen, vill ha<br />
klarlägganden om händelserna <strong>från</strong> medlemmarna i samlingsregeringen. Riktas till Möller.<br />
12 feb – Möller svarar Ward. Presenteras de tyska kr<strong>av</strong>en som ”tysk-finska”. Säger att Gustaf<br />
efter samtal med CG ”anslutit sig till dennes uppfattning”. Menar att Gustaf troligen inte velat<br />
abdikera. I den efterföljande debatten säger v Friesen (fp?) att en majoritet inom fp var för<br />
ett godkännande, men att ändå en majoritet <strong>av</strong> parlamentet vek sig inför en minoritet.<br />
18 feb – ”Tidningarna fylld <strong>av</strong> vitböckerna. Ganska hyggligt mottagande.” (ÖU 182) Inte helt<br />
sant, Västernorrlands Allehanda skriver om kriget: ”Vi klarade oss. Nu gäller det bara att be<br />
om ursäkt för de begångna felstegen.” Svenska Morgonbladet skriver att: ”Svensk politik<br />
under detta skede befann sig i en vågdal som inte kan försvaras och näppeligen heller<br />
förklaras på annat sätt än att de ansvariga handlade i en skräckstämning, som hindrade dem<br />
att göra, vad som var möjligt att göra utan risk för den egna freden.” Bla Sandler skrivit,<br />
”Sandlerkommisionen”. Kommissionens riktlinjer skrivs <strong>av</strong> Tage Erlander, Möllers närmaste<br />
man.<br />
20 feb – Presskonferens om vitböckerna. (ÖU 182)<br />
21 feb – General Ehrensvärd ”har i pressen gått till en ganska oförsynt at<strong>tack</strong> mot UD:s<br />
vitböcker. Han ska snart få svar på tal.” (ÖU 183)<br />
1 mar – Undén läser protokoll <strong>från</strong> utrikesnämnden och konstaterar nöjt att han var emot<br />
permittenttrafiken (liksom Sandler). (ÖU 184)<br />
6 mar – Prins Carl diskuterar med Undén om brev till CG ”ang. formerna för överlämnandet <strong>av</strong><br />
en medalj till påven”. (ÖU 184)<br />
April – Uttrycket ”Kalla kriget” myntas <strong>av</strong> den amerikanske politikern Bernard M. Baruch. CG<br />
får rätt, världen delas upp i blocken USA-Sovjet. Detta har visserligen förutspåtts sedan<br />
1830-talet, ändå får CG anses klarsynt i sina förutsägelser om framtiden. Tack <strong>vare</strong> hans<br />
grundarbete klarar sig Sverige även undan Kalla kriget med bibehållen självständighet och<br />
neutralitet. För Sverige får USA-Storbritannien ta över efter Nazityskland som den främste<br />
garanten gentemot ryssen. Problemet för väst med USA i spetsen är att Sovjetunionen<br />
räddade världen undan Nazityskland. Historien blir en viktig del <strong>av</strong> propagandan, USA:s insats<br />
överdrivs och Sovjetunionens kamp negligeras. Märkbart även idag, tex inför Irakkriget och<br />
den amerikanska kritiken mot Frankrike: ”Vore det inte för oss skulle ni prata tyska nu.”<br />
Historierevisionistiskt och direkt lögnaktig, möjligen skulle fransmännen tala ryska.<br />
20 apr – Danske kungen död<br />
16 maj – En dotter till Wied vill ha inresetillstånd till Sverige. Kronprinsen pratar med Undén,<br />
som hänvisar till att utlänningskommissionen sagt nej, men att frågan kan provas på nytt<br />
”om några månader”. (ÖU 196)<br />
10 juli – Freden i Paris, med Tysklands tidigare allierade. Italien <strong>av</strong>träder sina kolonier. Fred<br />
även med Finland, Ungern och Bulgarien. Någon fred med Tyskland slöts egentligen aldrig.<br />
18 aug – Prins Eugen död<br />
6 nov – Undén hör rykten om att kungen 1941 sagt att han ”väl förstode att Tyskland ansett<br />
till tvunget börja ett preventivkrig mot Sovjetunionen.” Undén skriver i dagboken att ”Det<br />
finns nog åtskilligt komprometterande material i tyska UD:s arkiv!” (ÖU 208)
1948<br />
• CG försäkrar i intervju i DN att kungen inte uttalat ”något hot om abdikation”<br />
midsommar 1941<br />
• Pehrsson-Bramstorp drabbas <strong>av</strong> hjärnblödning under valrörelsen, Gunnar Hedlund tar<br />
över bf<br />
• Folke Bernadotte mördas i Palestina <strong>av</strong> judiska terrorister i Sternligan (”LoMame Ferut<br />
Yisrael”, ”Israels frihetskämpar”). Operativ ledare Yitzhak Yzernitsky (sedermera<br />
Israels premiärminister under namnet Yitzhak Shamir).<br />
Sep – Riksdagsval<br />
17 sep – UD meddelas om Folke Bernadottes död. ”Fruktansvärt. Det förefaller vara judiska<br />
terrorister som handlat.” (ÖU 254)<br />
18 sep – Undén kondolerar kungen om Folke Bernadotte. Kungen säger skarpt att ”Han var<br />
oförsiktig.” (ÖU 255)<br />
1949<br />
• Grekiska inbördeskriget slut<br />
• Amelie Posse skriver i ”Åtskilligt kan nu sägas” att prins Eugen sagt i samband med<br />
Midsommarkrisen att Gustaf aldrig talat om abdikation<br />
1950<br />
13 mar – Undén talar med Quensel om ministerposten i Rom, ”som <strong>Günther</strong> vill lämna 1 juli”.<br />
Quensel lockad. CG har erbjudits ordförandeuppdrag i Sverige, vill gå i tidig pension. Beviljas<br />
på villkor att hans pension sänks.<br />
21 apr – CG går i tidig pension 63 år gammal, blir styrelseordförande i AB Turitz & Co (som<br />
har EPA-varuhusen?) och styrelseledamot i Svenska AB Philips. Undén skriver bara i sin<br />
dagbok ”Ministerposten i Rom behandlades”. Johan Beck Friis förordas som ny minister. (ÖU<br />
312). CG flyttar till Karl<strong>av</strong>ägen 115, där han bor kvar till sin död.<br />
15 jun – Norstedts ger middag på Djurgårdsbrunn, för medarbetarna i verket ”Sveriges<br />
utrikespolitik”. CG på plats ”i egenskap <strong>av</strong> upphovsman till donationen”, enligt Undén. CG<br />
talar med Undén, ”optimistisk i fråga om krigsfaran”. Tror inte Sovjet har expansionsplaner.<br />
Kritisk mot USA, som schematisk och ohistorisk Europabild, ”inte minst på Ryssland”.<br />
26 jun – Koreakriget igång<br />
29 okt – Gustaf dör<br />
3 nov – Undén reagerar på eftermälet om Gustaf. Skriver att det är felaktigt att han blandade<br />
sig i utrikespolitiken. ”Han blandade sig inte i den annat än vid särskilt viktiga <strong>av</strong>göranden”.<br />
9 nov – Gustaf begr<strong>av</strong>s, var CG där?<br />
1951<br />
• Freds<strong>av</strong>tal skrivs USA-Japan, i skuggan <strong>av</strong> Koreakriget. Inget freds<strong>av</strong>tal har skrivits<br />
mellan Japan-Sovjet/Ryssland.<br />
1952<br />
• CG ordförande i Sällskapet, vars sekreterare Ragnar Svanström skriver om CG:s<br />
”märkliga förmåga att förena en till synes improviserad effektivitet med ett aldrig dolt<br />
drag <strong>av</strong> lättja”.<br />
• CG ordförande i Svenska tr<strong>av</strong>sportens centralförbund<br />
• Högerns riksorganisation byter namn till Högerpartiet<br />
14 jan – SF:s Veckorevy visar tr<strong>av</strong>premiären på Solvalla. Vinterkyla och snö, men klarblå<br />
himmel. ”Förre utrikesministern <strong>Günther</strong> saknas sällan vid hippologiska evenemang.” CG bär<br />
glasögon, inte pincené.
1954<br />
• CG ordförande i Granit och betong AB<br />
• CG håller föredrag om svensk utrikespolitik under kriget på Idun, bygger på samtida<br />
anteckningar (ytterliggare föredrag hålls 1955)<br />
1955<br />
• Bonniers vill att CG ska skriva memoarer<br />
• Avtal med Österrike, ”Statsfördraget”, innebär <strong>av</strong>veckling <strong>av</strong> de fyra<br />
ockupationszonerna<br />
• CG håller föredrag om svensk utrikespolitik under kriget på Idun, bygger på samtida<br />
anteckningar<br />
12 nov – UD publicerar ”Wiedrapporten”<br />
1956<br />
• Bonniers vill att CG ska skriva memoarer<br />
• Tingsten äter lunch med CG, som säger att han är ”för Undéns politik men tycker att<br />
Undén sköter denna politik medelmåttigt”.<br />
5 dec – CG fyller 70 år<br />
1957<br />
• Sovjetunionen erkänner att Raoul Wallenberg gripits och förts till Moskva, men<br />
erkänner inte mordet på honom. Han ska ha dött <strong>av</strong> hjärtat<strong>tack</strong> i juli 1947.<br />
1958<br />
• CG slutar som styrelseordförande i AB Turitz & Co<br />
• Bonniers vill att CG ska skriva memoarer<br />
1 dec – SF:s Veckorevy: Italienska institutet invigs på Gärdet i Stockholm. Utrikesminister<br />
Östen Undén språkar med kung Gustaf IV Adolf. CG tillsammans med Anders Österling. CG<br />
vithårig och allvarlig.<br />
1959<br />
• CG äter middag med Hägglöf. Denne frågar om han verkligen trodde på finnarnas<br />
försäkringar i maj 1941. CG svarar att han inte haft någon anledning att misstro Ryti<br />
och Witting, ”man kan måhända säga att jag var godtrogen, men faktum var att de<br />
försäkringar jag fick mottaga, var ytterst bestämda”.<br />
• CG drabbas <strong>av</strong> lunginflammation och hjärtsäcksinflammation, samt får cancer ”i<br />
blåsan”.<br />
1960-talet<br />
• Radioserie om andra världskriget, CG medverkar<br />
1960<br />
• CG genomdriver med <strong>av</strong>gångshot Herbert Tingstens inval i Sällskapet<br />
1961<br />
• CG slutar som ordförande i Sällskapet<br />
• CG slutar som styrelseledamot i Svenska AB Philips<br />
1966<br />
21 feb – Ingrid läggs in på sjukhus, pga täta svimningsanfall<br />
23 feb – CG till sjukhus, undersöks. Ska opereras mån 7 mars för sin cancer.
5 mar (lör) – CG åker hem, tillsammans med dottern Lena. Städar ur sina papper, enligt Lena<br />
för att inte lämna skrivna källor efter sig.<br />
6 mar (sön) – CG dör 79 år gammal. Obduktion visar att han inte hade kunnat leva länge till,<br />
cancern hade spridit sig i hela skelettet. Begr<strong>av</strong>s borgerligt i familjegr<strong>av</strong>en i Djursholm,<br />
tillsammans med bla pappa och mamma. Anders Österling officiant: ”En stolt blygsamhet var<br />
kännetecknande för hela hans väsen, och vi som kände honom vet att han med lugnt<br />
samvete lämnade sitt historiska värv att rättvist bedömas <strong>av</strong> eftervärlden.” Ingrid flyttar <strong>från</strong><br />
lägenheten på Karl<strong>av</strong>ägen 115 till en mindre i grannporten 113.<br />
1968<br />
• Chefen för UD:s arkiv, Wilhelm M. Carlgren, beordras <strong>av</strong> regeringen att skriva en bok<br />
om Sveriges utrikespolitik under andra världskriget. Publiceras 1973.<br />
1971<br />
• Tysklands<strong>av</strong>talen sluts, det närmaste världen kommit en fred med Tyskland<br />
1972<br />
• Hägglöf publicerar sina minnen <strong>från</strong> kriget. Skriver om att CG ibland ”trasslade bort<br />
sig”, vilket berodde på ”hans vana att improvisera utan att tänka på konsekvenserna.,<br />
att spela på gehör … Man skulle kanske kunna uttrycka det så att <strong>Günther</strong>s styrka<br />
och svaghet var att han i så hög grad var amatör. Hans kunskaper om utlandet var så<br />
mycket mer begränsade än folk trodde. Detta var väl ofta en nackdel, men han hade<br />
åtminstone den fördelen att han icke hade låst fast sig i några förutfattade åsikter.”<br />
1973<br />
• Carlgrens bok publiceras. CG ställs i positiv dager. Standardverket.<br />
• TV-serien Någonstans i Sverige, skriven <strong>av</strong> Jolo. Svenska folkets främsta källa till<br />
synen på andra världskriget och Sverige. Grundlägger bla myten om att nazismen var<br />
en överklassföreteelse. Framför allt den moralistiska historiesynens entré.<br />
1977<br />
• Ingrid talar in sina minnen på kassettband<br />
1979<br />
• Tysk lag om att krigsförbrytare kan åtalas utan <strong>av</strong>seende på gången tid sedan brottet<br />
1982<br />
• Ingrid <strong>Günther</strong> dör (?)<br />
1984<br />
• Alf W. Johansson publicerar ”Per Albin och kriget”, andra standardverket om svensk<br />
andr<strong>av</strong>ärldskrigspolitik. Utrikespolitiken betecknas som ett gott tillvaratagande <strong>av</strong><br />
förmånliga omständigheter. Boken är något <strong>av</strong> en sammanfattning <strong>av</strong> 1970-talets<br />
SUAV-projekt, som leddes <strong>av</strong> Stig Ekman.<br />
1991<br />
• Maria-Pia Boëthius publicerar ”Heder och samvete”. En grov uppgörelse med svensk<br />
utrikespolitik under kriget, som har stora brister. Konspirationsteoretisk, svenska<br />
historiker har försökt dölja sanningen. Men med förtjänsten att den startar en stark<br />
svensk uppgörelse med kriget.<br />
1994
• Den amerikanske historikern Gerhard L. Weinberg kritiserar Sverige i sitt verk ”A<br />
World at Arms. A Global History of World War II”. ”Sweden made some important<br />
humanitarian gestures during the war, but it insured that it would be one of the very<br />
few countries on earth to profit handsomely from it.”<br />
1997<br />
Amerikansk rapport om Sverige och naziguldet. Undersekreterare Stuart Eizenstat skriver att<br />
Sverige samarbetade med Nazityskland även efter Stalingrad och att landet på så sätt<br />
”contributed to prolonging one of the bloodiest conflicts in history”.<br />
2004<br />
2 april – Framom främsta linjen har svensk premiär, får dålig kritik men propagandan går hem.<br />
”Framom Främsta Linjen är en finsk krigsfilm som skildrar det så kallade Fortsättningskriget<br />
1942 till 44, då Finland återigen försvarade sina gränser <strong>från</strong> Sovjetiskt anfall.” (SVT:s<br />
Filmkrönikan)