Sjösättningsnr 2013 - Bullandö Marina
Sjösättningsnr 2013 - Bullandö Marina
Sjösättningsnr 2013 - Bullandö Marina
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
12<br />
MOT DET YTT<br />
Den sydvästliga vinden tilltar och det är hisnande att<br />
se glaciärerna längs Svalbards nordkust försvinna akter<br />
om. Det finns nu ingen mer landmassa mellan oss och<br />
Nordpolen. Enligt senaste israpporten bör vi slippa is<br />
innan den 80:e breddgrad vi vill nå. På plottern tar<br />
sjökortet slut och vi ser båtens symbol försvinna ut över<br />
kartgränsen. Kanske är jorden trots allt platt och vi gör<br />
oss beredda på ett fall. Kl 16.45 står det lat 80, 00,10 på<br />
instrumentet. Ett obetydligt ögonblick för mänskligheten,<br />
”but a giant leap for Bölja”. Vi slår oss sedan tillbaks<br />
genom vinden och inser först då att den vind som gett<br />
en fin slör mot norr definitivt inte kommer bli en lika god<br />
vän tillbaks. Vi tvingas reva och vågorna bryter in över<br />
däck från ett kallt polhav. Långt föröver skymtar de högsta<br />
bergstopparna längs Svalbards nordkust.<br />
Vi var nu så långt mot norr man kan komma med båt<br />
efter att lämnat <strong>Bullandö</strong> två år tidigare. Via Göta<br />
kanal seglade vi under två somrar längs Norges långa<br />
kust till Tromsö, efter att också rundat Nordkap. Efter stor<br />
beslutsvånda under vintern och massor med förberedelser<br />
gav vi oss den tredje sommaren iväg vidare norrut från<br />
Tromsö, ”Porten mot Arktis”. Nu väntade fem dygns segling<br />
över det ensliga Barents hav upp mot Svalbard.<br />
Redan efter ett dygn försvinner tidsuppfattningen i det<br />
helt ljusa dygnet. Efter tre dygn närmar vi oss Björnön<br />
i den tjocka dimman. På bara minuter lättar det upp och<br />
en klippvägg träder fram. Tänk att vi var så nära ändå.<br />
AV: TOBIAS TÖRNEBOHM. FOTO: TOBIAS TÖRNEBOHM.<br />
Kakofonin från tiotusentals fåglar är öronbedövande.<br />
En total kontrast mot det tysta hav vi upplevt de senaste<br />
dygnen. Ön ligger 260 sjömil NV om Nordkap och<br />
är obebodd förutom en norsk väderstation. Björnön<br />
upptäcktes 1596, liksom Svalbard, av Wilhelm Barents som<br />
namngett det hav vi seglar på. Geväret plockas nu fram för<br />
första gången. Det är inte vanligt med isbjörnar här men ön<br />
heter ju trots allt Björnön och vi vill inte chansa. Känslan<br />
av att hantera ett gevär i sittbrunnen känns både makaber<br />
och obekväm. Innanför stranden står resterna av en rostig<br />
kokpanna som ett minne från det valkokeri som låg här<br />
runt förra sekelskiftet. Vi vandrar upp mot höjderna och ser<br />
fågelbergens branta stup. Det vilar en sådan frid över denna<br />
plats. En slags nordlig variant på Edens lustgård.<br />
BERGSKEDJA I HAVET<br />
Två dygn senare, när vi närmar oss Svalbard, både ökar<br />
vinden och vrider mot NO för en jobbig kryss. Bölja<br />
stampar och rullar, skakar och kränger. På bara ett halvt<br />
dygn har vattentemperaturen sjunkit till under fem grader<br />
och rädslan för konsekvenserna om någon skulle falla<br />
överbord är stor. Känner den salta smaken av havet från<br />
vågorna som bryter in. Men framförallt den isande kylan.<br />
Vi seglar i Arktiska vatten på riktigt.<br />
”Klä på dig och kom upp.” Ropar Gunnar.<br />
Nyvaken ser jag Tomas och Gunnar i sina tjocka overaller<br />
uppe i sittbrunnen, som på en månvandring. Uppe i<br />
sittbrunnen blickar jag själv föröver och tiden fryser