You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
1/2013<br />
En levande landsbygd?
På vår vandring genom livet möter vi många frågor som<br />
vi aldrig finner svaret på. Nu när vi, enligt Rickard Axdorff,<br />
gått in i ifrågasättandets år har vi på redaktionen kanske<br />
funnit svaret på vad som menas med ordet skogstokig.<br />
Nedanstående ledartext kan läsas i en av Sveriges största<br />
branschtidningar för skogsindustrin.<br />
Våga fråga varför!<br />
Jag hoppas att 2013 blir ifrågasättandets år. Vi i skogsbruket behöver ställa följdfrågan varför<br />
lite oftare och i fler sammanhang. Ett större antal påståenden används som sanningar som<br />
drabbar vår verksamhet när vi tvingas följa dem. I viss mån är det vi själva som är arkitekter<br />
till dem, vilket inte gör dem mer sanna för det. Vi måste vara kritiska, våga ifrågasätta och<br />
ställa följdfrågan varför även om det är obekvämt. Jag tänkte här ta upp några av alla dessa<br />
utsagor som förtjänar att ifrågasättas.<br />
Första varför: Arealen skogsmark i Sverige som har ägarformen aktiebolag får inte öka. Varför?<br />
Det är näst intill omöjligt att omvandla skog som ägs av en privatperson till att ägas i aktiebolagsform,<br />
men varför? Vad är det som är så samhällsomstörtande med en ökad areal skogsmark<br />
i Sverige som är aktiebolagsägd? Jag har svårt att tro att ett aktiebolag skulle vara en sämre<br />
markförvaltare än en enskild firma. Jag har också svårt att tro att ett aktiebolag skulle förse<br />
industrin med mer eller mindre virke, om nu det är problemet. Jag har även svårt att se att<br />
priset på egendomar skulle skena i höjden på grund av detta. Och om så nu skulle ske, spelar<br />
det väl lagstiftaren ingen roll. Våga fråga varför!<br />
Andra varför: Alla skogslevande arter skall skyddas från utrotning. Varför? Arter har i alla<br />
tider kommit och gått alldeles oavsett om vi människor försökt stoppa det eller inte. Mycket<br />
talar för att naturen även fortsättningsvis kommer att ha sin gång och att arter fortsätter<br />
komma och gå. Utöver denna moraliska aspekt är det viktigt att stoppa utarmningen av<br />
världens genbank, eller? Om man funderar kring att det bara skiljer någon enstaka procent i<br />
genuppsättning mellan människor och apor så undrar jag hur mycket det skiljer på en vitryggig<br />
hackspett och en tretåig dito. Är det verkligen katastrof om den ena försvinner? Vi bygger vår<br />
skogspolitik delvis på antagandet om att inga arter ska tillåtas försvinna. Våga fråga varför!<br />
Tredje varför: Produktionsmål och miljömål ska vara jämställda i skogspolitiken. Varför? Hur<br />
kan det komma sig att detta mål inte ifrågasätts mer? Utöver att det drabbar skogsägarna både<br />
socialt och ekonomiskt saknar begreppet enligt mig samhällsekonomisk och vetenskaplig höjd.<br />
Dessutom är målen om inte helt så delvis omöjliga att mäta. Vi ska sköta skogen uthålligt så<br />
att den både ger god avkastning och tar hänsyn till natur och människa, men varför jämställt?<br />
Varför räcker inte förhållningen ”bruka utan att förbruka” som det står i Skogsstyrelsens<br />
regleringsbrev? Varför ska en nations önskan om att vara bäst i klassen oavkortat åläggas ett<br />
antal företag i den gröna näringen? Våga fråga varför!<br />
Fjärde varför: Allemansrätten är en självklar del av allas tillgång till naturen. Varför?<br />
Allemansrättens innehåll diskuterades ivrigt under förra året. Ingen verkar dock ställa frågan<br />
varför vi ska ha den över huvud taget? Vad är det som gör att alla i alla lägen ska ha tillgång<br />
till din privata egendom, mer eller mindre utan förbehåll? Varför ska markägare i Sverige<br />
bjussa på det äventyr som det är att vistas i naturen? Varför ska det vara en självklarhet att<br />
en skogsägare bjuder på upplevelsen medan en nöjespark säljer biljetter? Våga fråga varför!<br />
Det finns mängder av tveksamma sanningar likt de jag har tagit upp här. Jag tror att om fler<br />
ställer frågan varför lite oftare kommer det så småningom märkas att svaren som ges är lika<br />
verkningslösa som kejsarens nya kläder. Åter igen; våga fråga varför!<br />
Rickard Axdorff, ledarskribent för tidningen Skogsaktuellt
<strong>Fältbiologen</strong> är <strong>Fältbiologerna</strong>s medlemstidning<br />
som utkommer med fyra nummer<br />
per år och distribueras gratis till alla<br />
medlemmar. Skolor och andra intresserade<br />
kan beställa prenumeration för 250 kr/år.<br />
Tidningen <strong>Fältbiologen</strong> produceras av en<br />
ideellt arbetande redaktion.<br />
Redaktionen kan komma att redigera<br />
inkomna texter. Texter och bilder<br />
som återfinns i den tryckta tidningen<br />
publiceras även på <strong>Fältbiologen</strong>s hemsida<br />
www.faltbiologerna.se/faltbiologen.<br />
För icke beställt material ansvaras ej.<br />
Prenumeration eller adressändring:<br />
info@faltbiologerna.se<br />
Adress:<br />
<strong>Fältbiologen</strong>, Brunnsgatan 62, 802 52 Gävle.<br />
Ansvarig utgivare: Lars Axelsson<br />
Hjälp till med FältBiOlOGeN<br />
<strong>Fältbiologen</strong> är alla medlemmars tidning.<br />
Vill du skriva en artikel, en internrapport<br />
eller göra ett reportage? Har du fotografier<br />
eller vill illustrera något till tidningen? Ta då<br />
kontakt med redaktionen så blir vi väldigt<br />
glada, och så kan vi tillsammans arbeta<br />
fram den tidning vi vill ha! Skicka mejl till<br />
redaktion@faltbiologerna.se!<br />
OmslaG<br />
Framsida: Magnus Bjelkefelt<br />
Sidan 2: Redaktionen<br />
Baksida: Olof Åström<br />
tryckiNFO<br />
Tryck: Risbergs Information & Media AB<br />
Papper: Multi Art Matt 115 g, Svanenmärkt<br />
Upplaga: 3 500 exemplar<br />
www.faltbiologerna.se/faltbiologen<br />
redaktiONeN<br />
Magnus Bjelkefelt, Jennie Wadman, Kristin<br />
Hyltegren, Alva Anderberg, Svante Hansson,<br />
Andreas Hansen, Olof Åström.<br />
Mejl till redaktionen:<br />
redaktion@faltbiologerna.se<br />
Redaktionens blogg:<br />
faltbiologgen.wordpress.com<br />
Tack för er medverkan:<br />
Corinna Krikonenko.<br />
Kristin Hyltegren, Andreas Hansen, Alva Anderberg,<br />
Svante Hansson, Corinna Krikonenko, Magnus Bjelkefelt<br />
och Olof Åström. På bilden saknas Jennie Wadman.<br />
Foto: Olof Åström.<br />
Innehåll nr 1/2013<br />
Tips och notiser 4<br />
Filmtips, vargfakta och radioaktiva fiskar<br />
Aktionsbild 6<br />
Gotland nu och då<br />
Hotspot 7<br />
I Umeå flyter vattnet stilla<br />
Landsbygdsutveckling? 8<br />
Eller är vi urbana i själen?<br />
Svårt för jordbruksfåglarna 12<br />
Sånglärkor, gråsparvar och tofsvipor vantrivs<br />
Frön är också politik 16<br />
Odlare bjuder EU motstånd om utsädet<br />
Ett år med fiskkryss 18<br />
Följ med Erik och Elin under ytan<br />
Plöjningsfritt 20<br />
Låt maskarna göra jobbet<br />
Tungt för odlingsjordarna 22<br />
Markpackningsundersökningarna har börjat<br />
26<br />
24<br />
12<br />
5<br />
16<br />
20<br />
18<br />
24<br />
31<br />
8<br />
28<br />
Bryter sönder landskapet 24<br />
Gruvor är inte landsbygdens lösning<br />
Duvkompisen 26<br />
Frallan vill bo hemma<br />
Råstasjön måste räddas 27<br />
Fågelsjön i Stockholm hotas av bebyggelse<br />
Minifältis 28<br />
Falafelrulle, tack!<br />
Kultur 29<br />
Norrland är inte Norrland i Norrland<br />
Experten 30<br />
Gå emot ett domstolsbeslut?<br />
Krönika 30<br />
På gården med årstiderna<br />
5<br />
Internt 31<br />
Starta klubb nu!<br />
31<br />
29<br />
16<br />
Kalendarium 34<br />
Fullproppat på aktivitetsfronten<br />
18<br />
<strong>Fältbiologen</strong> 1/2013 3
Ledare & Notiser<br />
Landet är<br />
hemmaplan<br />
Fråga mig inte varför, men av någon anledning har<br />
jag lagt ett ganska vardagligt samtal på minnet från<br />
då jag var sju år gammal. Jag berättade för en klasskamrat<br />
att jag skulle åka till landet. Han förstod<br />
inte vad jag menade, vilket land? Jag försökte förklara, men<br />
han gick inte alls med på att man kunde kalla mina föräldrars<br />
sommarstuga för landet. Givetvis bodde han själv på en<br />
bondgård mitt på den uppländska lerslätten och förmodligen<br />
var han därför inte bekant med detta samlingsnamn på allt<br />
det som omgärdar våra tätorter.<br />
Ungefär tio år senare stod jag och en annan osnuten yngling<br />
öga mot öga i en boxningsring. Det var så kallad debattboxning<br />
under Arvikafestivalen och ämnet var vad som var bäst,<br />
stad eller land. Trots att jag rent geografiskt var på hemmaplan<br />
var det inte lätt att vinna gehör hos den underåriga publiken<br />
för glesbygdens charm med dess makligare puls och närhet till<br />
naturen. Min kombattant rev ner smattrande applåder med<br />
invändningen att ”där finns inget att göra”.<br />
Frågan är kanske vad vi alla skulle göra utan landsbygden.<br />
Under ett föredrag om jordbrukspolitik för många år sedan<br />
hörde jag en fransk bonde säga: ”If you eat, you are involved”.<br />
Även om maten vi alla äter kan vara en nyttig påminnelse om<br />
att vi fortfarande är beroende av en levande landsbygd ska man<br />
ha klart för sig att varken jord eller skog längre är huvudnäringar<br />
för flertalet människorna som bor där. Mellan gran och<br />
äng bor till största del pendlande mellanchefer, IT-farmare och<br />
sjuksköterskor. På sina håll finns även industrin kvar.<br />
I det sammanhanget är landskapets rekreativa värden mer<br />
betydelsefulla än dess produktionskapacitet för att behålla sitt<br />
befolkningsunderlag och locka nya människor. Ett föråldrat<br />
tänkande kring landsbygdens förutsättningar ligger alltjämt<br />
kvar, fokus ligger på jord- och skogsnäringarnas förmåga att<br />
producera stora volymer.<br />
Det finns all anledning att ägna en tanke åt vad landet<br />
egentligen är, en liten byhåla på den uppländska lerslätten,<br />
ett skogsplantage i norra Sveriges inland – eller en plats där<br />
vi lever tillsammans med något som är större än oss själva.<br />
4 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013<br />
Svante Hansson<br />
redaktionen<br />
I ett annat Sverige<br />
Fotografen och filmaren Peter Gerdehag har under<br />
många år dokumenterat det gamla svenska jordbrukssamhället.<br />
Eller det som fortfarande finns kvar av<br />
Sverige som det såg ut för mer än ett halvt sekel sedan.<br />
Genom dokumentärfilmerna Bondens tid på jorden,<br />
Hästmannen, Kokvinnorna och Landet som inte längre<br />
är skildrar Gerdehag det småskaliga lantbrukets människor<br />
och deras mödor. Vi får genom årstiderna och<br />
fantastiskt foto följa dem genom arbete, glädjeämnen<br />
och en ständig närhet till sin omgivning. Det är vackert<br />
och sorgligt på samma gång, att det landet inte<br />
längre är.<br />
Åter till självhushåll<br />
Vad kan tillverkas av en tall? Hur gör man egen filmjölk?<br />
Hur får man bort en stor sten från sitt odlingsland?<br />
Hur fångas och tillagas en kråka? Hur stor yta<br />
matodling kräver en vegan? Odla kräftor? Köpa allmogefår?<br />
Hur hittar man ett hus att hyra på landet? Hur är<br />
det att flytta ut till landet och bli självförsörjande? Svar<br />
på detta och tusen tals andra praktiska nyttigheter kan<br />
hittas i tidningen Åter – forum för självförsörjning och<br />
alternativt boende på landsbygden. Se också hemsidan<br />
www.alternativ.nu<br />
foto: Peter Gerdehag
Vårteckenrapporteringen är i full gång!<br />
Efter en lång period av mörker och kyla börjar äntligen vårtecknen att lysa<br />
upp tillvaron för vintertrötta själar. Småfåglarna brister ut i sång, och de<br />
första blåsipporna tittar fram ur de snöbefriade markerna. De första insekterna<br />
kryper upp i solvärmen, och vissa tar sina första barfotasteg<br />
i gräset. Har du också sett något vårtecken som du vill dela med<br />
dig av? Tassa in på hemsidan och rapportera ditt vårtecken!<br />
www.faltbiologerna.se/vartecken<br />
Skåne sämst på ekologiskt<br />
Bara 5,6 procent av Skånes jordbruksmark odlas<br />
ekologiskt. Skärpning Skånebönder!<br />
2500<br />
Så många gånger<br />
högre var graden av<br />
radioaktivitet i en<br />
fisk som fångades<br />
utanför det havereradekärnkraftverket<br />
Fukushima i<br />
Japan, jämfört med<br />
gällande gränsvärden.<br />
Mångfald in på<br />
bara kroppen<br />
En tilltagande frekvens av intimrakning<br />
har lett till att flatlusen är på<br />
tillbakagång. Till Helsingborgs<br />
Dagblad uppger hudläkaren Mats<br />
Bjellerup att arten kommit att bli<br />
mycket ovanlig, själv stöter han på<br />
den lilla parasiten högst någon<br />
gång om året. Det saknas uppgifter<br />
om vad populationen har<br />
för bevarandestatus i Sverige.<br />
Artportalen har ännu inte fått<br />
några observationer inrapporterade.<br />
Reclaim the Fields<br />
– återta marken!<br />
La Via Campesina är en rörelse som verkar<br />
för att försvara det småskaliga jordbruket som<br />
en väg till social rättvisa och värdighet. Runt<br />
200 miljoner småbönder, jordlösa, kvinnliga<br />
jordbrukare, ursprungsfolk, invandrare och<br />
jordbruksarbetare från hela världen är knutna<br />
till La Via Campesina. Mellan 2007 och<br />
2008 startades en ungdomsrörelse inom den<br />
europeiska delen av La Via Campesina som<br />
fick namnet Reclaim the Fields. Mer info på<br />
www.reclaimthefields.org<br />
Tips & Notiser<br />
Junselevargen speglar<br />
vargstammens situation<br />
Regeringens<br />
va rgpolitik<br />
har den senaste<br />
tiden präglats<br />
av stor<br />
ovisshet. Ett<br />
bevis på detta går att se i fallet med den så kalllade<br />
Junselevargen, även kallad ”Rödluvan”.<br />
Varghonan, som är en genetiskt viktig varg<br />
som invandrat från Finland/Ryssland, infångades<br />
inom renbetesområdet för första gången<br />
i mars 2011 och släpptes i Kilsbergen i Örebro<br />
län. Men efter frisläppandet vandrade hon<br />
nästan 100 mil tillbaka till renbetesområdet.<br />
Hon flyttades igen i december, återvände och<br />
flyttades en tredje gång februari 2012, men<br />
tog sig norrut igen och stannade i trakten av<br />
Junsele i Västernorrland. Under sommaren<br />
fick hon sällskap av en hane från Värmland.<br />
Berörda samebyar ansökte om skyddsjakt hos<br />
Naturvårdsverket men fick avslag.<br />
Efter att miljöminister Lena Ek besökt<br />
området i januari 2013 beviljade<br />
Naturvårdsverket skyddsjakt på båda vargarna.<br />
Rovdjursföreningen överklagade<br />
beslutet och jakten stoppades, men varghanen<br />
var redan död. En tid senare kom<br />
Förvaltningsrättens dom, som konstaterade<br />
att kriterierna för skyddsjakt ej var uppfyllda.<br />
Men bara några dagar senare kom<br />
Naturvårdsverket med ett nytt beslut om<br />
skyddsjakt. Flera organisationer överklagade<br />
direkt och jakten stoppades bara timmar efter<br />
att den börjat. Naturvårdsverket har nu sagt<br />
att man kommer fortsätta flytta vargen så<br />
länge som hon vandrar till renbetesområdet.<br />
Den 15 mars flyttades hon sedermera för fjärde<br />
gången, till Stockholms län.<br />
Regeringen står handfallna när det gäller<br />
att följa direktiven från EU. Genetiskt nya<br />
vargar ska tillföras stammen, men samtidigt<br />
försöker man tillmötesgå vargmotståndarna.<br />
Dessutom finns en strävan att hålla<br />
renbetesområdet fritt från varg, något som<br />
är mycket problematiskt för vargstammens<br />
fortlevnad. Junselevargen tycks ha bestämt<br />
sig för att leva bland renar, och frågan är<br />
hur länge detta djurplågeri får fortsätta. Om<br />
Naturvårdsverket håller sitt ord finns risk att<br />
denna varg får leva hela sitt liv på vandring<br />
efter ett hem som hon aldrig når.<br />
Andreas Hansen<br />
<strong>Fältbiologen</strong> 1/2013 5
Aktionsbild<br />
<strong>Fältbiologerna</strong> 1977. Foto: Mart Marend<br />
Kalkbrottens historia är lång<br />
text och foto: Olof Åström<br />
År 1977 hölls <strong>Fältbiologerna</strong>s riksårsmöte i Visby.<br />
Förutom själva årsmötet hölls en stor demonstration<br />
mot företaget Cementas planer på att anlägga ett 50<br />
hektar stort kalkbrott på naturområdet File Hajdar.<br />
Cirka 600 fältbiologer gick längs Visbys gator och ifrågasatte<br />
lämpligheten i att göra ett stort dagbrott i ett känsligt och viktigt<br />
naturområde. Vattenfrågan engagerar många, hur tillgången<br />
till vatten på norra Gotland kommer bli efter brottet vet ingen.<br />
I år, 2013, var det dags igen för ett riksårsmöte på Gotland.<br />
Mycket var säkert sig likt, mötet ägde rum i Visby och även<br />
6 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013<br />
Skicka in dina bästa aktionsbilder till redaktion@faltbiologerna.se!<br />
denna gång gjordes en demonstration mot kalkindustrin. Denna<br />
gång är det företaget Nordkalk som vill bryta ett 170 hektar<br />
stort område i en skog med endemiska arter.<br />
På 36 år har inte mycket ändrats, kalkindustrin använder<br />
samma argument för att få bryta. Jobben är viktigast och<br />
vattnet försvinner inte, heter det. Ingen hänsyn till naturen<br />
tas heller denna gång, varken till de arter som riskerar att<br />
försvinna eller till vattenförsörjningen på norra Gotland.<br />
Förhoppningsvis behöver vi inte demonstrera för samma sak<br />
igen om 35 år. •••
där livet flyter fram<br />
text: Viktor Vikman foto: Svante Hansson<br />
Rakt igenom Umeå flyter det stora glittrande vattnet insprängt<br />
i det platta landskapet. Älven, vattnet som varit centralt för<br />
bosättningarna och livet upp längs Norrlandskusten, tycks<br />
nu passera de flesta nästan obemärkt.<br />
Från mitt fönster vid Broparken ser<br />
jag de stora vattenmassorna rinna<br />
förbi, med stadens brus runtomkring.<br />
Här sker mötet mellan natur<br />
och kultur. De är starkt sammantvinnade,<br />
och samtidigt varandras motpoler. Här sitter<br />
jag på mitt rum, som en del av kulturen och<br />
samhället. Jag har en syssla, en roll som jag<br />
förväntas fylla. Det är ett ständigt presterande<br />
och på ett sätt legitimerande av min plats.<br />
I samhället eftersträvar vi kontroll.<br />
Naturen är kaos. Den går inte att kontrollera<br />
för då upphör den att vara just natur och<br />
uppgår i människans kulturella projekt. I<br />
naturen finns det större sammanhanget och<br />
här finns nuet. Att vara ute blir att uppslukas<br />
av nuet och sugas in i det som finns omkring<br />
en. Från mitt fönster ser jag nu på vårvintern<br />
människor som vänder ansiktet mot solen<br />
och låter de varma strålarna slå ner på kinderna<br />
och vibrera sig in i porerna. De vilar<br />
i nuet, tänker jag med ett leende.<br />
Jag brukar sitta på liggunderlaget i en sol-<br />
grop och smälta intrycken. Här finns stadens<br />
ljud med bilar, slammer från en byggplats<br />
och knastret från grus under cykeldäck då<br />
de rullar över cykelbron mot Teg, en hund<br />
som skäller och människor som småpratar.<br />
Där finns också ljudet av snön som smälter<br />
och börjar droppa, vårfåglar som trummar<br />
sina glada trudelutter och ett dovt sjungande<br />
i den stora isen som rör sig av spänning.<br />
Ute på älven ringlar ett ensamt skidspår.<br />
Stavspåren skvallrar om två åkare. På ett<br />
annat ställe syns ett skoterspår. Älven är förrädisk,<br />
med sitt virvlande strömmande vatten<br />
som utan att det syns kan gröpa ur isen<br />
underifrån. Ändå sker det sällan olyckor.<br />
När jag själv skidar iväg en bit uppströms,<br />
givetvis med isdubbar och genomtänkta<br />
vägval, försvinner allt mer av civilisationen.<br />
Ovanför grantopparna i den branta älvsluttningen<br />
skymtar dock Volvo lastvagnars<br />
skorstenar. På andra älvbanken dominerar<br />
lövträd som ett vittnesmål på den öppnare<br />
Hotspot<br />
terrängtypen och att området runt Grubbe<br />
och Umedalen använts som odlings- och betesmark.<br />
Nu är jag ensam med älven. Här är<br />
det strömt och vattnet öppnar upp. I snön<br />
på isen finns spår av änder som passat på<br />
att dricka och tvätta sig i det öppna vattnet.<br />
Längre upp blir de öppna partierna större<br />
och jag väljer att vända tillbaka. Vattnets<br />
inbjudande porlande lockar till lek och<br />
bad och mina tankar snuddar vid alla dem<br />
som om sommarens heta dagar tar bussen<br />
till Baggböle för att sedan guppande i en<br />
uppblåsbar gummibåt flyta hela vägen ner<br />
till Umeå.<br />
Umeälven är en plats präglad av natur,<br />
såväl som kultur. Här finns möjlighet att<br />
uppleva årets skiftningar och ge sig ut på<br />
alla möjliga äventyr och upptäcktsfärder.<br />
Framförallt har älven blivit viktig för mig<br />
för att inse att naturen inte enbart är de vidsträckta<br />
fjällen och den mäktiga skogen utan<br />
att den finns där, ibland halvt i dunkel, mitt<br />
i hjärtat av staden. •••<br />
<strong>Fältbiologen</strong> 1/2013 7
Vilken väg tar<br />
landsbygden?<br />
text: Alva Anderberg bild: Alva Anderberg och Magnus Bjelkefelt<br />
Varför blir frågor om landsbygd och skogspolitik aldrig särskilt stora? Den<br />
biologiska mångfalden dräneras i såväl Skånes lapptäcke av åkrar som<br />
virkesplantagen som täcker halva Sverige. Innan Maciej Zarembas stora<br />
artikelserie i DN hördes det knappt ett knyst i riksmedia om att hela Sveriges<br />
skogslandskap blivit raka alléer. Vi har idag extremt mycket lättillgänglig<br />
information om vår miljöpåverkan, men ändå händer inget av betydelse.<br />
Det handlar om politik, makt och pengar, och inte minst om avbefolkningen<br />
av landsbygden. Tomt ekar påbudet ”Hela Sverige ska leva!” För de flesta<br />
människorna bor idag i städer, inte mitt uppe i förändringen av landskapet.<br />
8 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013
Vi älskar naturen. Det ingår i vår<br />
nationella självbild, menar Lars<br />
Kardell, pensionerad professor<br />
vid Sveriges lantbruks universitet<br />
(SLU). Han har författat en rapport som behandlar<br />
svenskars skogsvanor, som har minskat<br />
drastiskt de senaste trettio åren.<br />
Enligt rapporten påstår vi att vi är ute<br />
i skog och mark 5–6 gånger oftare än vi i<br />
själva verket är. Han drar slutsatsen att det<br />
är den ”allmänna naiviteten i samhället”, att<br />
folk blir vuxna senare, känner otrygghet i att<br />
släppa iväg sina barn etcetera, som är boven<br />
i dramat. Malin Krutmeijer kommenterar<br />
rapporten i Ordfronts temanummer om skogen<br />
från 2009 och tycker att förklaringen<br />
är enklare än så: ”Kanske är det helt enkelt<br />
så att svenskarna har blivit urbana i själen?”<br />
Hon tycker att det är oproblematiskt att<br />
vi hellre vill hänga på stan. Många barn som<br />
växer upp i städer har ingen daglig kontakt<br />
med natur. De flesta har aldrig gått vilse i en<br />
skog, men nästan alla har blivit borttappade i<br />
ett köpcentrum. Men hur kommer framtiden<br />
att se ut, när människor i så stor utsträckning<br />
bara befinner sig i människokonstruerad<br />
miljö? När tryggheten är större i shoppinggallerior<br />
än i en skog? Trots att själen är ett<br />
suspekt begrepp så kanske Krutmeijer har<br />
en poäng. Men vad innebär det för oss att vi<br />
blivit urbana i själen?<br />
Året då Ordfronts temanummer kom ut<br />
var första gången då mer än halva jordens<br />
befolkning beräknades bo i städer. Yvonne<br />
Gunnarsdotter är kulturantropolog och lektor<br />
på landsbygdsutvecklingsprogrammet på<br />
SLU i Uppsala.<br />
– Urbaniseringen sker över hela världen<br />
och den ökar snabbt. Det är inte så bra för<br />
ur ett globalt perspektiv är majoriteten som<br />
söker sig till städerna väldigt fattiga och<br />
skulle nog ha en bättre levnadsstandard om<br />
de bodde på landet och odlade.<br />
Det är en kontroversiell åsikt då industrialism<br />
i många fall anses vara det enda steget<br />
mot utveckling och livsförbättring. I Sverige<br />
bor redan 84 procent av invånarna på de 1,3<br />
procent av landets yta som utgör ”tätort” och<br />
denna andel förväntas öka. Det innebär att<br />
de allra flesta människor bor långt från den<br />
miljö och natur som producerar deras dagliga<br />
basbehov av mat och råvaror. För att klara<br />
att försörja alla dessa människor är dagens<br />
industrialiserade jordbruk specialiserat och<br />
storskaligt.<br />
Både maskinerna och konstgödslet är direkt<br />
oljeberoende och hela maskineriet utgör<br />
i många fall en nettoförlust av energi. Om<br />
oljan skulle ta slut har Sverige extremt dålig<br />
beredskap vad gäller matförsörjning. Många<br />
länder jobbar med att utveckla starkare inhemsk<br />
livsmedelsproduktion, men Sverige<br />
<strong>Fältbiologen</strong> 1/2013 9
lir allt mer beroende av den mat omvärlden<br />
producerar. Idag importeras nära hälften av<br />
all mat som konsumeras i Sverige.<br />
”De svenska heltidsbönderna blir allt färre.<br />
Om trenden fortsätter så försvinner den siste<br />
bonden redan om 12 till 13 år”, rapporterar<br />
Ekot.<br />
”Svenskt lantbruk hade ju naturligtvis sett<br />
bättre ut i dag om vi hade lyckats att få ut de<br />
mervärden som vi faktiskt har. Med bättre<br />
djuromsorg, högre standard på stallar och<br />
miljökrav i växtodlingen. Men det har inte<br />
gett resultat, man säljer inte på det. Det är<br />
väldigt få politiker som pratar om vikten av<br />
en livskraftig livsmedelsproduktion”, säger<br />
vice ordförande i Lantbrukarnas riksförbund<br />
Thomas Magnusson till Sveriges Radio.<br />
Det är helt klart en svår ekvation när jordbrukare<br />
vill odla ekologiskt eller ha schysst<br />
djurhållning samtidigt som kommun och<br />
landsting köper upp så billig mat som möjligt<br />
till skolorna och äldrevården. Det är att<br />
motarbeta lokal hållbarhet. Överlag saknar<br />
också städernas efterfrågan på ekologiskt och<br />
veganskt geografisk koppling till de platser<br />
och människor som ska leverera produkterna.<br />
ett nätverk som jobbar med att bygga<br />
upp lokal hållbarhet och livsmedelsförankring<br />
är Omställningsrörelsen. Där finns<br />
helt klart rotat engagemang, men för att<br />
uppnå omställning av hela samhället krävs<br />
uppslutning på bredare front. Det måste bli<br />
lättare för vem som helst, inte bara en driven<br />
eldsjäl, att kunna bosätta sig på landet.<br />
”Omställningsrörelsen har kallats för en medelklassens<br />
diskussionsklubb och det finns en<br />
viss sanning i det. Men jag uppmuntrar den<br />
10 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013<br />
”Det finns många bra exempel<br />
på levande landsbygd men<br />
trenden på sikt är att den dör.”<br />
ändå, för jag tror att det som de pratar om i<br />
grunden är det rätta att göra. Att bygga upp<br />
lokal resiliens [förmågan att återhämta sig<br />
eller motstå störningar, red. anm.] och agera<br />
kollektivt är extremt viktigt”, kommenterar<br />
finansanalytikern och klimatprofilen Nicole<br />
Foss till tidningen Effekt.<br />
Det är nämligen svårt att vara något annat<br />
än stadsmänniska idag och det finns det sorgligt<br />
gott om exempel på. När akutvården på<br />
Doroteas sjukstuga samt Åseles ambulans<br />
skulle läggas ned formades en aktionsgrupp<br />
av pensionärer, unga och personal som organiserade<br />
en långvarig ockupation. De har<br />
nu ockuperat i ett år, samlat in tillräckligt<br />
många namn för en folkomröstning i länet<br />
och även bidragit till Lapplandsupproret,<br />
en förening som motarbetar den regionala<br />
åderlåtningen av sjukvård och service. Det<br />
är kärv direkt aktion av det nödvändigaste<br />
slaget. Och det nämns knappt i riksmedia.<br />
De som en dag önskar kunna slå sig ner<br />
på landet, oroar sig för arbetstillfällen, sammanhang<br />
och gemenskap. Den lösningsorienterade<br />
landbygdsutveckling som bjuds av<br />
politikerna handlar nästan bara om sänkta<br />
skatter för småföretagare. ”En utredning av<br />
de största reformerna sedan 2006 som vi låtit<br />
riksdagens utredningstjänst göra visar hur<br />
de ensidigt gynnat Stockholm på bekostnad<br />
av övriga landet”, skriver Miljöpartiets Tina<br />
Ehn och Gustav Fridolin i DN apropå alliansregeringens<br />
politik. Även Miljöpartiet<br />
fokuserar dock mest på att förenkla för småföretagarna<br />
som lösning på problemen.<br />
kristine mattssons bok Landet utanför från<br />
2010 skildrar konsekvenserna av en utebliven<br />
landsbygdspolitik genom välskrivna reportage<br />
från hela Sverige, men beger sig även till vårt<br />
grannland. På andra sidan fjällmassiven finner<br />
hon en annan landsbygdspolitik.<br />
I Norge framträder levande odlingslandskap<br />
där man i Sverige skulle ha funnit öde<br />
fjällvärld. I norska regeringens proposition<br />
från 2009 Lokal vekstkraft och framtidstru<br />
slår de fast att alla i hela landet ska ha en reell<br />
frihet att bosätta sig var de vill, även om det<br />
är långt från storstäder och glest befolkat.<br />
Det är med full insikt om att den inhemska<br />
livsmedelsproduktionen inte klarar sig<br />
på en global marknad. Den är viktig ändå,<br />
och det får kosta stora statliga subventioner.<br />
Dessutom har Norges kommuner lokal beskattningsrätt<br />
på industri och fastigheter,<br />
vilket gör att pengar från vattenkraft och<br />
skogsnäring som i Sverige skulle hamnat i<br />
statskassan, stannar i bygden. De har även<br />
skuldavskrivning av studielån som en morot<br />
för yngre att flytta från Oslo till de norra<br />
delarna av landet. Trots många av de här fördelarna<br />
ökar urbaniseringen även i Norge.<br />
Mycket saktare, men ändå säkert.<br />
– Det finns många bra exempel på levande<br />
landsbygd men trenden på sikt är att den<br />
dör. Men vi behöver landsbygden. I och med<br />
peak-oil kommer vi att behöva mark att odla<br />
på och människor som vet hur man odlar och<br />
tar vara på naturresurser. Ett annat viktigt<br />
argument är att mångfald alltid är bra, även<br />
vad gäller livsstilar. Människor som kan laga<br />
och fixa saker själva och har andra värderingar<br />
än de som är norm i staden. Det går in<br />
i vart annat men jag tänker mig att samhället<br />
bygger på olika gemenskaper, säger Yvonne<br />
Gunnarsdotter.
det är lätt att förstå dragningskraften till<br />
staden, vid sidan av jobb finns det stora utbudet<br />
av sociala mötesplatser och kulturella<br />
upplevelser. Men ju fler människor som bosätter<br />
sig i staden, desto fler kommer att växa<br />
upp där och uppleva den konstruerade stadsmiljön<br />
som sin trygghet. Det blir ett mönster<br />
där chansen att folk av ren vilja kommer att<br />
flytta ut på landet blir allt mindre.<br />
Frida Ärlemalm är 27 år och har gått mot<br />
trenden. Hon kommer från Stockholm men<br />
har flyttat till en by på landet där hon känner<br />
för att stanna. Hon saknar inte staden.<br />
– Många vänner undrar om jag inte känner<br />
att jag missar mycket kulturellt men oftast<br />
känner jag inte det, för det kan jag skapa<br />
här, med folk omkring mig. Jag saknar eventuellt<br />
ett politiskt sammanhang. I en stad<br />
kan man vara selektiv med sitt sällskap och<br />
skita i dem man inte orkar med. På landet<br />
är man mer beroende av de som finns här.<br />
På gott och ont. Jag saknar inte att dricka öl<br />
varenda helg. Jag känner egentligen inte att<br />
jag har flyttat ”från”, utan ”till”.<br />
För Frida är det tydligt att hennes relation<br />
till miljö och mat har förändrats.<br />
– Man får smuts under naglarna och förstår<br />
verkligen kretsloppet, att bajs och frö är<br />
lika viktiga. I stan blir kunskapen om sånt<br />
alltid rent teoretisk och då är det svårt att bli<br />
känslomässigt engagerad i problemen. ”Okej,<br />
konstgödsel är inte bra …” Här förstår jag det<br />
genom direkta handlingar. Mycket hantverk<br />
och att baka med surdeg blir så exotifierat i<br />
en stad. Här förstår man varför det är nödvändigt.<br />
Att människor är känslodrivna varelser<br />
behöver införlivas i miljödebatten och lands-<br />
bygdspolitiken, förstås inte till nackdel för<br />
kunskap och fakta. Det viktiga är att inte<br />
särskilja dem.<br />
– Det är synd att miljödebatten har börjat<br />
föras på ekonomernas språk, med ekosystemtjänsters<br />
värdering och utsläppsrätter, för vad<br />
som verkligen skulle behövas är mer känslomässig<br />
anknytning till varför vi måste lösa<br />
problemen, menar Yvonne Gunnarsdotter på<br />
Landsbygdsutvecklingsprogrammet.<br />
trots allt verkar många människor<br />
kunna tänka sig ett liv längre bort från staden.<br />
Myndigheten Glesbygdsverket (numer<br />
ihopslagen med Tillväxtverket) fann i undersökningar<br />
att minst en halv miljon människor<br />
i Sverige mycket gärna skulle bosätta<br />
sig på landsbygden, om det bara gick. För det<br />
krävs politisk vision och att makten blir mer<br />
jämnfördelad, enligt Frida.<br />
– Jag vill inte heller att vi ska återgå till de<br />
små industrisamhällena, jag vill att vi skapar<br />
något nytt utifrån de nya kunskaper som<br />
finns om teknik och miljö. Idag vilar hela<br />
miljöfrågan på individen, vilket är otroligt<br />
frustrerande. Det kommer att krävas politiska<br />
beslut och visioner för att detta ska<br />
kunna ske. •••<br />
<strong>Fältbiologen</strong> 1/2013 11
12 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013<br />
sånglärkan<br />
och gråsparven<br />
– två förlorare i jordbrukslandskapet<br />
text: Kristin Hyltegren foto: Peder Winding<br />
Under de senaste decennierna har jordbruket genomgått dramatiska<br />
förändringar. Det varierade landskapet, där åkermark, skog och<br />
betesmark har funnits sida vid sida, har ersatts av ett alltmer monotont<br />
landskap. Många fåglar knutna till jordbrukslandskapet har därmed fått<br />
betydligt kärvare förutsättningar. För att vända den negativa trenden<br />
och åter få sånglärkor och gråsparvar att trivas har flera projekt startats.
Sveriges mark har förändrats från ett<br />
brutet landskap till monokulturer.<br />
I slättbygderna, där marken är produktiv,<br />
har jordbruket intensifierats.<br />
Blandningen av små åkrar, ängar och hagmarker<br />
har ersatts av stora, intensivt brukade<br />
åkrar. I skogsbygderna läggs jordbruk istället<br />
ner. Många av de arter som under århundraden<br />
har varit knutna till det traditionella<br />
småskaliga jordbrukslandskapet har därför<br />
fått problem. I Sverige är över 2 000 arter<br />
som är knutna till jordbrukslandskapet rödlistade.<br />
En organismgrupp som har följts under<br />
lång tid och i många europeiska länder är<br />
fåglar. I EU har populationerna av fåglar<br />
knutna till jordbrukslandskapet minskat<br />
med drygt 50 procent sedan 1980. I Sverige<br />
ser det likadant ut.<br />
– Bland de fågelarter som det går dåligt<br />
för är fåglarna i jordbrukslandskapet överrepresenterade<br />
jämfört med fåglarna i skogen,<br />
säger Sönke Eggers.<br />
Han är projektledare för projektet<br />
Fågelskådare och lantbrukare i samarbete<br />
för ökad biologisk mångfald, som drivs<br />
av Sveriges ornitologiska förening (SOF)<br />
tillsammans med Hushållningssällskapet.<br />
Projektet har varit igång sedan 2006. Varje<br />
år inventeras ungefär 80 gårdar i södra<br />
Sverige genom att lokala fågelskådare åker<br />
Gråsparven är starkt kopplad till gården och vill ha en varierad närmiljö.<br />
ut under senvår eller tidig sommar och räknar<br />
och artbestämmer fåglar, samt noterar<br />
vilka som visar tendens till häckning. Under<br />
hösten eller vintern kommer en rådgivare<br />
från Hushållningssällskapet ut och skriver<br />
ett rådgivningsbrev till lantbrukaren, där<br />
åtgärder för att gynna fåglarna som finns på<br />
markerna föreslås.<br />
– Det går sämst för arter som både häckar<br />
och födosöker på åkern, säger Sönke och<br />
nämner storspov, tofsvipa, sånglärka, kornsparv<br />
och ortolansparv.<br />
– De påverkas negativt av besprutning och<br />
hög, tät vegetation. Fåglarna blir ”övervuxna”.<br />
De får problem att röra sig i vegetationen<br />
och hitta mat. Numera finns det nästan inga<br />
fåglar på åkern. De finns istället på gården<br />
eller i andra lite mer öppna miljöer.<br />
Under de senaste 35 åren har sånglärkorna<br />
blivit 75 procent färre. Arten är rödlistad,<br />
klassad som nära hotad. ”Rädda sånglärkan!”<br />
lyder uppmaningen från ett projekt med<br />
samma namn. För 50 kronor kan privatpersoner<br />
hjälpa den folkkära fågeln genom att<br />
köpa en så kallad lärkruta. Det är en ruta<br />
på 16–20 kvadratmeter som lämnas osådd i<br />
en åker, så att lärkorna får en plats med låg<br />
vegetation där de kan söka föda. Bonden som<br />
lämnar rutan får ekonomisk ersättning för att<br />
täcka den förlorade skörden och ge en liten<br />
vinst. Projektet startades av Upplands ornitologiska<br />
förening 2010 men har nu tagits över<br />
av Sveriges ornitologiska förening och blivit<br />
rikstäckande. Idén kommer från England,<br />
där studier har visat att åkrar med lärkrutor<br />
ger 50 procent fler flygfärdiga lärkungar än<br />
åkrar utan.<br />
– När det gäller sånglärkan har det varit<br />
en dramatisk minskning av populationen<br />
som till stor del beror på intensifieringen av<br />
jordbruket. Småbiotoper försvinner och allt<br />
odlas upp i minsta detalj. De öppna dikena<br />
täcks över. Spannmålen blir för hög och lärkorna<br />
saknar tillgång till låg och gles vegetation.<br />
Åtgärden lärkrutan är väl lämpad för<br />
att komma åt den här typen av problematik,<br />
säger Tobias Nilsson som är projektledare för<br />
Rädda sånglärkan.<br />
Han ser dock ytterligare tre problem för<br />
sånglärkan, som man inte rår på med lärkrutorna.<br />
Det är nedläggningen av jordbruk<br />
i skogsbygder, användning av växtskyddsmedel<br />
och intensiv vallodling.<br />
– Vall är hö och ensilage. Man odlar gräs<br />
som man slår så tidigt att lärkorna inte hinner<br />
få ut sina ungar. När lärkorna lägger ägg<br />
igen slår man igen innan ungarna kommer<br />
ut. I områden med mycket intensiv vallodling<br />
kan lärkorna i princip försvinna helt.<br />
Eftersom lärkorna behöver en viss aktivitet<br />
i landskapet blir även nedläggning av jord-<br />
<strong>Fältbiologen</strong> 1/2013 13
Sånglärkans livsmijö försvinner i rasande takt då jordbruket intensifieras.<br />
Den folkkära fågeln som är en symbol för våren är nu klassad som nära hotad.<br />
bruk ett problem. Sönke tycker dock att det<br />
är viktigt att skilja på när arter försvinner för<br />
att jordbruk läggs ner och när de försvinner<br />
på grund av förändringar eller miljöskador<br />
orsakade av jordbruket.<br />
– Det kan finnas ett kulturellt värde i att<br />
ha många arter men det behöver inte ses<br />
som ett problem när markanvändningen<br />
förändras så att vissa arter försvinner och<br />
andra tillkommer, säger han. Det är värre<br />
till exempel om gifter kommer ut i vattnet<br />
och gör att fåglar dör. Plantering av skog är<br />
en annan sak. Man kan visserligen fråga sig<br />
hur skogen ser ut och om den passar de arter<br />
som lever där. Det kanske inte är så bra med<br />
en granplantering. Men då är det kanske där<br />
problemet ligger snarare än i att jordbruksmark<br />
ersätts med skog.<br />
Lärkrutorna är ett lite ovanligt naturvårdsprojekt<br />
på så sätt att det är inriktat på<br />
åkermark och inte betesmark och ängar, som<br />
naturvård i odlingslandskapet vanligtvis fokuserar<br />
på. Lärkrutorna är ett sätt att påverka<br />
lokalt på de gårdar som anlägger rutor men<br />
om intresset blir tillräckligt stort kan lärkpopulationen<br />
även påverkas nationellt.<br />
– Lärkrutan är en åtgärd som är enkel och<br />
billig och man undviker målkonflikter. Det<br />
kostar ingenting för lantbrukarna. Vi försöker<br />
inte att göra det jävligt för lantbrukarna<br />
utan att hitta sådant som de kan införliva<br />
i sin praktik, säger Tobias. Rädda sånglärkan<br />
har en positiv framtoning. Vi försöker<br />
fokus era på möjligheterna. SOF i stort satsar<br />
mycket på samverkansprojekt och undviker<br />
konfrontation.<br />
en annan fågel som har minskat starkt<br />
är gråsparven. Under de senaste tre till<br />
fyra decen nierna har den minskat med 60<br />
procent. Maria von Post har precis skrivit<br />
klart sin doktorsavhandling om gråsparvar<br />
och hur de har påverkats av förändringarna<br />
i jordbruket. Hon har studerat häckning,<br />
överlevnad och beteende hos gråsparvspopulationer<br />
på ett antal olika lantbruk i Skåne.<br />
”Det kan finnas ett kulturellt värde i att ha många<br />
arter men det behöver inte ses som ett problem<br />
när markanvändningen förändras så att vissa arter<br />
försvinner och andra tillkommer.”<br />
14 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013<br />
Ortolansparven finns det bara några spillror kvar av i södra<br />
Sverige. Foto: Magnus Bjelkefelt<br />
Områden med väldigt intensivt jordbruk har<br />
jämförts med områden med mer lågintensivt<br />
jordbruk, som är mer inriktat på djurhållning<br />
och bete än spannmålsodling.<br />
– Populationsnedgången ser ut att vara<br />
kopplad till jordbrukets intensifiering.<br />
Under perioder då jordbrukspolitiken har<br />
varit inriktad mycket på effek tivitet och ökad<br />
produktion har gråsparvarna minskat mer,<br />
berättar Maria.<br />
När det gäller de fåglar som flyttar kan det<br />
ibland vara svårt att veta om en minskning<br />
beror på förändringar i Sverige eller i övervintringsområdena.<br />
Eftersom gråsparven inte<br />
flyttar kan man veta säkert att nedgången<br />
beror på de förändringar som skett här.<br />
– Gråsparven är väldigt kopplad till gården,<br />
säger Maria. Den är ganska stationär.<br />
Under häckning rör den sig ungefär hundra<br />
meter omkring gården för födosök. Under<br />
vintern kan det handla om ett par kilometer.<br />
Förr gjorde alla gårdar lite av varje men<br />
nu har det skett en kraftig specialisering och<br />
man sysslar med antingen mjölk- eller köttproduktion<br />
eller växtproduktion. Det har<br />
missgynnat gråsparvarna, som behöver en<br />
varierad miljö. De vuxna sparvarna lever av<br />
frön men under häckningsperioden behövs<br />
insekter till ungarna. Gårdar med enbart<br />
djurproduktion har inte spannmålslager<br />
där gråsparvarna kan hitta föda och gårdar
med enbart växtproduktion förlorar insekter<br />
som trivs i till exempel gödselhögar. Det är<br />
särskilt negativt för gråsparvarna när spannmålsproduktion<br />
försvinner men det är också<br />
negativt när djuren försvinner. Man har kunnat<br />
se på sparvarnas beteende att tillgången<br />
på insekter är sämre på gårdar utan djur men<br />
det är osäkert om skillnaden är så stor att det<br />
har effekter på populationsnivå.<br />
– Det skulle behövas en miljöstödsform<br />
som förhindrar att specialiseringen fortsätter,<br />
säger Maria. Specialiseringen sker inte bara<br />
på gårdsnivå utan även på en regional nivå.<br />
Områden med bra jordar blir spannmålsområden<br />
och områden med lägre produktivitet<br />
blir mer extensiva djurgårdar. Det skulle förvåna<br />
mig om gråsparven var den enda arten<br />
som påverkades negativt av det här. Det är<br />
nog fler arter än gråsparvarna som är relativt<br />
stationära.<br />
Något annat som maria har tittat på är hur<br />
gråsparvspopulationerna skiljer sig åt genetiskt.<br />
När det blir stora avstånd mellan populationerna<br />
och miljön däremellan gör att de<br />
inte gärna tar sig mellan varandra kan det bli<br />
en genetisk differentiering mellan populationerna.<br />
I Finland har en liknande studie gjorts<br />
på gråsparvspopulationer från hela landet.<br />
Prover från 80-talet visade knappt några signifikanta<br />
skillnader mellan populationerna<br />
men nya prover visar att differentieringen har<br />
ökat. De populationer som Maria och hennes<br />
kollegor tittade på i Skåne skiljde sig alla<br />
Tofsvipan både häckar och födosöker på åkern.<br />
”Bland de fågelarter som det går dåligt för är<br />
fåglarna i jordbrukslandskapet överrepresenterade<br />
jämfört med fåglarna i skogen.”<br />
signifikant åt, utom de som var allra närmast<br />
varandra, trots att det var ett relativt litet<br />
område som studerades.<br />
– På sikt kan det här få negativa följder,<br />
säger Maria. Fåglarna får mindre motståndskraft<br />
mot sjukdomar och det blir större risk<br />
för inavel. Det är bra med en stor genetisk<br />
variation för att fåglarna ska kunna anpassa<br />
sig till exempel till klimatförändringar.<br />
Tobias efterlyser precis som Maria politiska<br />
åtgärder för att förbättra situationen för<br />
fåglar och andra arter knutna till jordbrukssamhället:<br />
– Politiken har väldigt stor påverkan på<br />
hur det ser ut. Jordbrukets stödsystem är<br />
på väg att reformeras och i höst kommer<br />
en ny budget för hur jordbruksstödet ska<br />
fördelas i sju år framöver. Det är just nu man<br />
ska diskutera de här frågorna men i media<br />
är det helt tyst. Det är nu det ska bildas<br />
opinion. Det är nu miljöorganisationer ska<br />
göra sig hörda.<br />
EU:s jordbruksstöd minskar och Tobias<br />
tror att det med största sannolikhet kommer<br />
att påverka miljön negativt genom att<br />
miljöersättningar tas bort.<br />
– Det här lägger ett stort ansvar på re-<br />
geringen för att inte allt ska falla igenom,<br />
säger han.<br />
Det finns dock de som är beredda att genomföra<br />
åtgärder utan ersättning. Projektet<br />
Lantbrukare och fågelskådare i samverkan<br />
för ökad biologisk mångfald bygger helt på<br />
frivillighet.<br />
– Det blir problematiskt när det ges ersättningar,<br />
för så fort ersättningarna försvinner<br />
så försvinner åtgärderna, säger Sönke.<br />
Nu håller man på och kartlägger hur effektiv<br />
rådgivningen har varit för att få lantbrukarna<br />
att genomföra åtgärder. Variationen är<br />
stor. På många gårdar har det inte hänt särskilt<br />
mycket men det finns också många positiva<br />
exempel. Det kan vara att lantbrukarna har<br />
satt upp fågelholkar, anlagt en fågelåker där<br />
spannmålet får stå kvar som fågelmat, anlagt<br />
lärkrutor, lämnat en blomrik kantzon eller<br />
börjat slå vallen en till två veckor senare så<br />
att storspoven och lärkorna hinner få ut sina<br />
ungar först. Att förändra beteenden är svårt<br />
och Sönke säger att det kan finnas en spärr<br />
mot att genomföra vissa åtgärder för att en del<br />
upplever att grannen tittar snett. Att åtgärder<br />
inte har genomförts behöver dock inte betyda<br />
att projektet inte har haft någon positiv påverkan.<br />
Kanske har bonden till exempel haft<br />
planer på att lägga igen ett dike men valt att<br />
avstå efter rådgivning. Den typen av positiv<br />
påverkan syns inte i uppföljningen.<br />
ett mål framöver är att fokusera på de<br />
lantbrukare som är mest intresserade och<br />
följa deras gårdar under en längre period.<br />
Vissa gårdar skulle kunna bli demonstrationsgårdar<br />
dit folk kan komma på föredrag<br />
och studiebesök. På så sätt kan lantbrukarna<br />
få möjlighet att se hur det fungerar i praktiken<br />
och lära av varandra.<br />
Ett annat mål är att undersöka åtgärdernas<br />
effekter. Vissa åtgärder genomförs utan att<br />
man egentligen vet vilken nytta de har. Olika<br />
miljöstöd har hittills inte lyckats vända den<br />
negativa trenden men med större kunskap<br />
om vilka åtgärder som fungerar och var de<br />
gör mest nytta blir det lättare att få det att<br />
vända. •••<br />
<strong>Fältbiologen</strong> 1/2013 15
16 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013<br />
Fritt frö<br />
text: Axel Löfsved bild: Magnus Bjelkefelt<br />
EU och stora bolag har under många år anfört stora<br />
restriktioner mot handeln med fröer. De äldre grödorna<br />
slås ut till förmån för hårt förädlade sorter. Men det finns<br />
många som kämpar för att bevara äldre kulturgrödor som<br />
bidrar till den genetiska mångfalden.<br />
På samma sätt som det är viktigt<br />
med biologisk mångfald i den<br />
vilda naturen finns det stora<br />
fördelar med variation i odlingslandskapet.<br />
Mångfald är förutom sitt<br />
egenvärde också viktigt för att göra ett ekosystem<br />
motståndskraftigt mot störningar<br />
och förändringar i omgivningen. Det kan<br />
till exempel handla om förändringar i klimatet<br />
eller att vi människor introducerar<br />
nya arter.<br />
Genom att odla många olika sorter av<br />
samma gröda kan man förutom att få fler<br />
smaker och färger på maten också behålla<br />
en bredare genuppsättning där några av<br />
sorterna kanske kommer visa sig vara<br />
mycket bättre under de nya förutsättningar<br />
som klimatförändringar och förändrade<br />
odlingsmetoder kan föra med sig.<br />
Ett sätt att gynna den genetiska mångfalden<br />
i odlingslandskapet är att ta till<br />
vara på de gamla kulturväxter som förädlats<br />
fram genom historien. Företaget<br />
Runåbergs fröer har jobbat i 30 år med att<br />
odla fram och sälja ett brett sortiment av<br />
fröer. Många av sorterna är gamla kulturväxter<br />
och det mesta utsädet är ekologiskt<br />
framodlat. Runåbergs tar bestämt avstånd<br />
från genmodifierade växter och säljer inga<br />
så kallade F-1-hybrider. Dessa är kontrollerat<br />
framkorsade med en jämn kvalitet med<br />
de önskade egenskaperna men som tvingar<br />
odlaren att köpa nytt utsäde varje år istället<br />
för att kunna ta sina egna fröer.<br />
Johnny Andreasson, som var med och<br />
startade Runåbergs fröer, pratar gärna om<br />
frömarknaden och gamla kulturväxter.<br />
– De är ofta tåligare mot sämre väder,<br />
säger han, när jag frågar varför det är viktigt<br />
att bevara de gamla odlade sorterna.<br />
Han tillägger att det dessutom är väldigt<br />
roligt med den variation av smak och utseende<br />
som finns bland de gamla sorterna.<br />
Johnny Andreasson berättar vidare att<br />
frömarknaden är hårt reglerad av EU. Det<br />
finns tre olika frölistor: den officiella sortlistan,<br />
bevarandesortlistan och amatörsortlistan.<br />
För att få sälja ett frö måste det vara<br />
med på någon av de tre listorna. Att få<br />
med en frösort på den officiella sortlistan<br />
är både dyrt och krångligt. De sorter som<br />
endast står med på amatörsortlistan och<br />
bevarandesortlistan, som tillkommit på<br />
senare tid, får bara säljas i små mängder.<br />
– De nya listorna är litegrann plåster<br />
på såren för oss som har bråkat i alla år
Spritböna. Phaseolus<br />
vulgaris, Borlotto.<br />
Purjolök. Allium porrum,<br />
Hannibal.<br />
Till vänster: Frön av ringblomma (krokar),<br />
mangold (små frön) och vaxböna (bönor).<br />
men vi får se hur de listorna kommer att<br />
användas, säger Johnny. Han beskriver att<br />
det värsta med reglerna kring fröförsäljning<br />
är att de ändras ofta och utan förvarning. I<br />
augusti 2011 gick Jordbruksverket ut med<br />
att de skulle införa höga kontrollavgifter<br />
på alla frösorter som ett företag säljer. För<br />
ett företag som Runåbergs fröer som har<br />
väldigt många olika frösorter skulle kostnaderna<br />
vara ett otroligt hårt slag, men<br />
under våren 2012 kom plötsligt ett brev<br />
som sa att kontrollavgifterna var borttagna.<br />
ett annat problem med att EU reglerar<br />
frömarknaden är att samma sortlistor<br />
gäller över ett stort geografiskt område.<br />
De sorter som fungerar i medelhavsregionen<br />
är helt andra än de som fungerar här.<br />
Problematiken grundar sig i att växtodlingen<br />
behandlas som vilken industri som helst.<br />
Likriktning och förenkling ska rationalisera<br />
verksamheten och öka de ekonomiska vinsterna.<br />
Odlingen borde istället vara lokalt<br />
förankrad med sorter som är anpassade efter<br />
förutsättningarna på varje plats.<br />
Det traditionella sättet att föröka och<br />
samtidigt förädla växtsorter är att varje år<br />
ta frön från de bästa plantorna och an-<br />
Majrova. Brassica rapa,<br />
Purple top white globe.<br />
vända de fröna nästa odlingssäsong. Om<br />
man bara undviker spontana korsningar<br />
med liknande växter kan man på det här<br />
sättet successivt anpassa sorten till de förutsättningar<br />
man odlar under.<br />
De F-1-hybrider som de stora fröfirmorna<br />
förespråkar fungerar inte likadant.<br />
Plantorna från F-1-hybridfrön kommer att<br />
bli väldigt lika och skörden blir enhetlig.<br />
Det anses vara en fördel för att det har<br />
blivit normaliserat att grönsakerna i snabbköpet<br />
alltid ska se likadana ut. Däremot<br />
kommer plantor av de frön som en F-1hybridplanta<br />
producerar bli väldigt olika<br />
sin moderplanta och i många fall kommer<br />
de inte alls ge en bra skörd. Eftersom fröfirmorna<br />
patentskyddar sina sorter gör det<br />
odlaren beroende av att köpa nya F-1-frön<br />
framkorsade på laboratorium från samma<br />
fröfirma varje år istället för att kunna ta<br />
sitt eget utsäde.<br />
Den svenska föreningen Sesam arbetar<br />
för att bevara och sprida traditionell fröodling<br />
och odling av ovanliga och gamla<br />
växtsorter. Föreningens medlemmar odlar<br />
och förökar växter för att kunna byta fröer.<br />
På detta sätt berörs man inte av regelverket<br />
kring fröförsäljning.<br />
Haverrot. Tragopogon<br />
porrifolius, Gammal gotländsk.<br />
karin lundström, informationssekreterare<br />
i Sesam, säger att de byter frön framför<br />
allt för att göra de ovanliga sorterna<br />
tillgängliga för människor. Det är som en<br />
odlad fildelning där den som har en sort<br />
delar med sig istället för att försöka vara<br />
ensam om sorten. Karin säger att föreningen<br />
inte driver något aktivt fröpolitiskt<br />
arbete, men det faktum att de går rakt<br />
emot EU:s fröpolitik är en tydligt politisk<br />
aktion.<br />
Jordbruksverkets officiella information<br />
säger att syftet med den stränga lagstiftningen<br />
är att köparen av frö ska vara garanterad<br />
att få ett friskt och rent utsäde av<br />
sorter med kända egenskaper och att det<br />
ska produceras tillräckligt med livsmedel<br />
ur försörjningssynpunkt.<br />
Om det säger Karin Lundström rakt av:<br />
– Skitsnack! Det är bara för att de vill<br />
bestämma. Hon tillägger sedan att hon gör<br />
det som hon tror är bra för människor och<br />
struntar i system och regler.<br />
Karin försäkrar också att hon tror på att<br />
intresset för de gamla sorterna ökar och<br />
kommer mer i framtiden så länge vi som<br />
är unga vill att det ska bli så. •••<br />
<strong>Fältbiologen</strong> 1/2013 17
Vintermete från brygga (genom ett hål i isen)<br />
Vi inledde vårt år medfiskryssning redan den första januari.<br />
Vi riggade tre metspön nere vid badbryggan på Mollön<br />
utanför Uddevalla. Eftersom vi inte ville skada fiskarna mer<br />
än nödvändigt hade vi knipsat av hullingarna från krokarna<br />
och vi hade med oss en plastpåse att lägga fisken på. Det<br />
är mycket kallare uppe på land än nere i vattnet så där års<br />
och vi ville inte att fiskarna skulle ta skada av att ligga på<br />
den kalla bryggan. Vi skulle bli tvungna att artbestämma<br />
fisken snabbt och sedan fortslänga i den igen så vi hade läst<br />
in oss noga på de arter vi trodde vi skulle kunna få. Om<br />
något oväntat skulle dyka upp hade vi med oss kamera.<br />
Årets första kryss kände vi igen som en svart smörbult.<br />
Nästa fisk gjorde oss däremot något konfunderade. En lång<br />
slingrig sak som, vid senare efterforskningar av fotografierna<br />
vi i all hast knäppte, visade sig vara en tånglake.<br />
skådning från båt (skåda från relingen)<br />
En solig majmorgon kom vi puttrande med båt i det marina<br />
naturreservatet Havstensfjord. Vi såg gång på gång hur<br />
blixtsnabba varelser pilade iväg under oss. De var upp till<br />
en halvmeter långa, mycket smala och glittrade till i grönt<br />
och silver när de försvann, slingrande som ormar. Med<br />
förtjusning konstaterade vi att det var näbbgäddor som var<br />
inne på det grunda vattnet och lekte. Just den här morgonen<br />
var hela fjorden full av näbbgäddor.<br />
snorkel och håvning<br />
Det var varmt i luften men trots det kalla vattnet var<br />
snorkel premiären hett efterlängtad. Vi bytte om till badkläder<br />
och svingade oss över relingen. Väl i vattnet blev vi<br />
stående och huttrade med ytan vid midjan, framåtböjda<br />
på djupet<br />
med fiskarna<br />
Har du tröttnat på att spana efter fanerogamer och fjäderfän? När du<br />
bestämt dig för att kryssa fisk kan du lägga kikare och lupp på hyllan. För<br />
Elin och Erik blev steget ner i vattnet början på ett spännande äventyr<br />
bland snultror och simpor.<br />
18 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013<br />
text och bild: Elin Sandberg och Erik Börjesson<br />
så att cyklop glasögonen bröt vattenytan. Bäst som vi stod<br />
där och funderade på hur bra idé det här var fick vi syn<br />
på något som såg ut som en liten brun, tjock sjöhäst som<br />
glömt att permanenta svansen. Det var ingen tångsnälla,<br />
den var för tjock, så vad sjutton … Nej, försvinn inte! Den<br />
lilla firren hade vänligheten att visa sig igen och vi kände<br />
igen den som en tångspigg.<br />
Lyckan var total eftersom vi nu lyckats kryssa Sveriges<br />
samtliga tre spiggarter!<br />
snorkling med våtdräkter<br />
I slutet av juni hade vi skaffat oss varsin våtdräkt. Vi testade<br />
dem första gången i en vik vid Åbyfjorden. Vi blev inte<br />
kalla! Känsla infann sig att vi vara lika hemmahörande<br />
bland vågorna som vilken knubbsäl som helst.<br />
Vi rörde oss sakta framåt och följde havsbottnen precis på<br />
randen till bråddjupet där det kunde dyka upp spännande<br />
saker. Mest höll vi oss på grunt vatten där sikten var god.<br />
Vi träffade på en skärsnultra som allt sedan dess blivit något<br />
av en favoritart. Den uppförde sig som en blyg katt där den<br />
nosade runt i tången.<br />
Vi simmade vidare, det blev djupare. Snärjtång och<br />
alger stod som vajande furor i det havsgröna ljuset. Mitt<br />
bland stammarna stod en stor havsöring. Vi sträckte samtidigt<br />
ut händerna efter varandra för att ljudlöst kunna göra<br />
den andre uppmärksam på att den bara var några meter<br />
framför oss. Havsöringen hade vi tidigare sett kämpande i<br />
ena änden på en lina och sedan blodig på stranden. Nu såg<br />
vi den lugn, majestätisk och levande i sin naturliga miljö,<br />
utan att störa den på minsta vis. Vi hängde blickstilla i<br />
vattnet, öringen simmade långsamt iväg och försvann i<br />
halvdunklet.
Nattsnorkling<br />
I början av september arrangerade vi en fältbiologexkursion<br />
till Kosters marina nationalpark där några arrangörer för<br />
en natt hade lyst upp snorkelleden med fluoricerande ljusstavar.<br />
Vi fick bland annat se tobis och ål.<br />
Om man har våtdräkt är nattsnorkling något att rekommendera<br />
eftersom många marina arter är mer aktiva på<br />
natten än på dagen. Man kan givetvis nattsnorkla utan<br />
våtdräkt om man inte störs av kallt vatten. Ett måste är<br />
däremot en dykarficklampa, dels för att du inte ser något<br />
överhuvudtaget annars, dels för att många fiskar blir nyfikna<br />
på ljuset.<br />
elfiske<br />
När man elfiskar använder man sig av ett elaggregat och<br />
en lång sladd kopplad till en stav med en metallögla längst<br />
ner. Med hjälp av staven elektrifierar man vattnet och alla<br />
fiskar som befinner sig inom en radie av ungefär en meter<br />
från staven blir tillfälligt förlamade av strömmen och flyter<br />
upp till ytan. Då man undersökt fisken släpper man tillbaka<br />
dem. Så fort strömmen bryts mår fiskarna bra igen.<br />
Elfiske får inte användas av privatpersoner ens som inventeringsmetod,<br />
därför kan man tycka att våra elfiske-kryss är<br />
lite fuskiga. Vi hade turen att ha en kontakt som jobbade<br />
med just elfiske och vi fick gå med som assistenter. Vårt<br />
Regler för fiskkryssande:<br />
• Endast levande fisk får kryssas.<br />
• Om det är fisk i fångenskap ska du själv<br />
ha fångat den, eller varit med på fisketuren<br />
då den fångats.<br />
jobb innebar mest att trassla sladd och hålla hinken med<br />
fisk, men det var oerhört spännande att få se vad som kan<br />
finnas i en helt vanlig bäck: lax, stensimpa, lake, bäcknejonöga<br />
med flera.<br />
Att föra ner ström i vatten kan vara farligt. Försök inte<br />
att göra det hemma! Är du riktigt intresserad så försök hitta<br />
någon certifierad elfiskare att assistera.<br />
Fiskkryssaråret 2012<br />
Av alla Sveriges fiskarter lyckades vi se och identifiera 32<br />
stycken. Ungefär lika många såg vi utan att vi lyckades arta<br />
dem. Det har varit ett bra år. Fiskarna har varit snygga och<br />
oväntade och de fiskar vi ätit var goda. Snorklingarna har<br />
bjudit på de största upplevelserna då vi fått se fiskarna öga<br />
mot öga. Då har vi kunnat iaktta deras beteende, deras<br />
färger och former har varit så mycket vackrare än på land<br />
och känslan av att själv sväva bland dem är oslagbar. Det<br />
är en upplevelse av närhet och delaktighet som man sällan<br />
får vid andra djurspaningar.<br />
Nu sitter vi på sjön Långens is, i Lerdala, ibland bryter<br />
solen igenom molnen och det glittrar i snökristallerna. Vår<br />
fiskekompis Olivia har precis pimplat upp en björkna och<br />
första årskrysset är säkrat. Nu börjar det igen!<br />
Tips till dig som vill fiskkryssa:<br />
Finns det ett större akvarium på orten där du bor är det väldigt<br />
värt att besöka det om du vill öva dig på att artbestämma fisk från<br />
böcker. Själva tog vi Nationalnyckeln och begav oss till Universeum i Göteborg<br />
där vi ägnade en eftermiddag åt att utifrån bokens beskrivningar känna igen de<br />
svenska arter som fanns i akvarierna.<br />
Snorkling: Rör dig långsamt och granska botten noggrant så du inte missar<br />
något. Läs på i förväg om de arter du vill hitta så du vet hur du ska känna igen<br />
dem, böckerna måste man lämna på land. Är ni fler som snorklar så håll er nära<br />
varandra så ni kan visa varandra vad ni ser. Bestäm i förväg olika tecken som ni<br />
kan kommunicera med.<br />
Håvning: Blöt händerna innan du tar i fisken så du inte skadar dess skyddande<br />
slemskikt. Ha med en akvariepåse att studera småfisk i. Glöm inte bort att alla<br />
fiskar har varit små, småfiskarna kan ofta vara lättare att få tag i än de stora.<br />
Det finns väldigt många fiskarter som aldrig blir större än 10 centimeter. Därför<br />
är fiske med håv och små krokar ofta givande, det finns också flera varianter på<br />
fällor och små nät och burar för de här fiskarna, till exempel sänkhåv och landvad.<br />
<strong>Fältbiologen</strong> 1/2013 19
Odla utan<br />
plöjning<br />
text: Sofie Karlsson och Liselott Evasdotter<br />
bild: Jenny Luukkonen och Magnus Bjelkefelt<br />
I ungefär 5000 år har människan använt plogen<br />
som hjälp för att luckra jorden, vända ner<br />
skörderester och gödsel, ta bort ogräs och<br />
förbereda jorden för sådd. Men att vända på<br />
jorden är en av de största energikostnaderna i det<br />
svenska lantbruket. En kostnad i både pengar och<br />
koldioxidutsläpp.<br />
20 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013<br />
I<br />
naturliga ekosystem, till exempel gräsmark<br />
och skog rörs marken inte om<br />
utan är ständigt bevuxen eller täckt av<br />
organiskt material. De manipulerade<br />
och rubbade ekosystemen inom det industriella<br />
jordbruket bygger i mångt på att jorden<br />
ständigt störs av olika slags jordbearbetning,<br />
sådd och skörd. Men också i det konventionella<br />
jordbruket finns det sätt att minska<br />
bearbetningen av åkermarken.<br />
Denna form av alternativt odlingssystem<br />
kallas med ett samlingsnamn för reducerad<br />
bearbetning. Det innebär att jorden inte<br />
vänds, att plöjning inte görs varje år, att det<br />
görs färre överfarter med maskiner, att bearbetningen<br />
görs på ett mindre djup eller att<br />
det inte är någon bearbetning alls.<br />
josef appell är driftsansvarig på Gårdstånga<br />
Nygård i Skåne. Gården har 1 000<br />
hektar mark och på gården slutade de plöja<br />
2006. Josef ser redan direkta effekter både på<br />
marken och på skörden.<br />
– Vi började med ett plöjningsfritt odlingssystem<br />
av rent ekonomiska skäl men<br />
har med tiden sett en rad miljöfördelar.<br />
Dieselförbrukningen minskar, den bio logiska<br />
aktiviteten ökar i jorden och koldioxidutsläppen<br />
minskar från både traktorn och<br />
marken när vi inte bearbetar, säger han och<br />
fortsätter:
”När vi slutat bearbeta marken har den biologiska<br />
aktiviteten ökat dramatiskt. Numera sköter en stor<br />
maskpopulation jordbearbetningen.”<br />
– När vi slutat bearbeta marken har den<br />
biologiska aktiviteten ökat dramatiskt.<br />
Numera sköter en stor maskpopulation jordbearbetningen.<br />
Maskarna gör gångar med<br />
vertikal struktur, det är samma väg som grödornas<br />
rötter tar. Detta innebär att vi får ett<br />
bättre rotsystem där växterna tar upp mer<br />
näringsämnen och vatten. Vi är i en positiv<br />
spiral där vi med mindre mängd insatser får<br />
ut mer skörd till en lägre miljöbelastning.<br />
Maskinerna inom lantbruket blir tyngre<br />
och tyngre och ett utbrett problem är markpackning,<br />
det vill säga att jorden packas ihop<br />
så att strukturen förstörs och växtrötter, luft<br />
och vatten inte längre kan ta sig igenom<br />
jorden lika bra (se artikel på nästa sida).<br />
Plöjningen ger en bra struktur i det övre<br />
jordlagret, men under plogdjup finns risk<br />
att marken packas mer och mer. Ytterligare<br />
en idé med plöjningsfritt är att minska markpackningen<br />
genom att helt enkelt köra mindre<br />
på marken.<br />
– Vi har också vidareutvecklat det plöjningsfria<br />
systemet med fasta körspår. Det<br />
innebär att vi med hjälp av GPS på traktorerna<br />
och tröskan kör i samma spår och med<br />
samma arbetsbredd på maskinerna. I vårt fall<br />
är det ett 9 meters-system där vi trafikerar<br />
endast 16 procent av markytan. Den största<br />
fördelen med fasta körspår är att vi inte heller<br />
bearbetar marken utan kan så direkt i stubben,<br />
säger Josef.<br />
jordbearbetningen var förr det enda<br />
sättet att reglera ogräsfloran, men alltsedan<br />
1940-talet då bekämpningsmedel mot både<br />
ogräs och sjukdomar blev vanligare har<br />
reducerad bearbetning kunnat användas i<br />
större utsträckning. En ofta omdiskuterad<br />
sidoeffekt av reducerad bearbetning är att det<br />
riskerar att öka användningen av kemiska<br />
bekämpningsmedel. Men Josef Appell ser att<br />
de på Gårdstånga Nygård har kunnat dra ner<br />
på besprutningen jämfört med innan.<br />
– Vi utnyttjar idag GPS-tekniken till<br />
att delavstänga sprutan vilket innebär att<br />
överlappning som ofta är 5–10 procent har<br />
minskat till en procent. Vi kommer också<br />
att prova att endast spruta mellan raderna<br />
i radsådda grödor som betor och raps och<br />
kunna spara cirka 50 procent. En effekt vi<br />
också ser är att när inte lika mycket örter<br />
och ogräs gror sedan vi slutat bearbeta jorden,<br />
kan vi också där minska på kemikalieanvändningen.<br />
Josef tror att reducerad bearbetning är ett<br />
system för framtiden och tycker att fler borde<br />
gå över till plöjningsfritt.<br />
– Gården har inga speciella förutsättningar<br />
för det, utan det handlar mer om en mental<br />
omställning. Det handlar om att skaffa<br />
sig kunskap och våga satsa. Utan tvekan tror<br />
jag att vi är på rätt väg. •••<br />
<strong>Fältbiologen</strong> 1/2013 21
låt grödorna andas<br />
text och foto: Liselott Evasdotter<br />
Luft är lika viktigt för växterna som för oss människor. För att<br />
rötterna ska kunna andas gäller det att jorden inte är för hårt<br />
packad. Det finns metoder för att undvika markpackning<br />
och hela tiden lär vi oss mer för att hantera problemet.<br />
Är allt med? Metalldetektor, GPS,<br />
cylindrar, borr, spadar, måttband,<br />
slägga, öronproppar ...<br />
Bilen är full med utrustning. Det<br />
är ett gäng från Sveriges lantbruksuniversitet<br />
som beger sig mot den första av fem platser<br />
där markpackningen i svenska åkerjordar ska<br />
undersökas. Det är Avdelningen för jordbear-<br />
22 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013<br />
betning och hydroteknik som fått uppdraget<br />
från Naturvårdsverket.<br />
Syftet är att ta reda på hur mycket åkermarken<br />
packas ihop av de tunga maskiner<br />
som används i jordbruket. På lång sikt kan<br />
markens produktionsförmåga vara hotad.<br />
För att få svar på hur det ser ut ingår undersökning<br />
av markpackningen i ett nationellt<br />
övervakningsprogram. Varje år undersöks<br />
fem åkrar i olika delar av Sverige och efter<br />
sex år börjas det om med samma plats. Totalt<br />
är det 30 olika åkrar som ska ge en samlad<br />
bild av markpackningen ur ett nationellt<br />
perspektiv.<br />
En vanlig traktor väger idag fem till sju<br />
ton, och en full skördetröska väger cirka tjugo
ton. När så tunga maskiner körs ute på åkern<br />
blir det ett stort tryck som fortplantar sig ner<br />
i marken. Maskgångar, sprickor och porer<br />
trycks ihop och det blir mindre luft i jorden.<br />
Det innebär att det blir svårare för växternas<br />
rötter att tränga ner i marken och att rötterna<br />
får mindre utrymme att växa i. Ett annat<br />
problem är att det tar längre tid för vattnet<br />
att rinna genom marken, vilket medför att<br />
växternas rötter dränks. Växterna behöver<br />
visserligen vatten för att växa, men rötterna<br />
behöver luft också. Är marken för blöt och<br />
kompakt resulterar det i mindre skörd och<br />
ett sämre nyttjande av åkermarken.<br />
markpackning på djupare nivåer innebär<br />
i princip en oåterkallelig påverkan. I ytligare<br />
jordlager kan det däremot åtgärdas. Det går<br />
att luckra jorden på olika sätt, till exempel<br />
genom att plöja eller odla växter med djupgående<br />
rötter. Processen sker även naturligt då<br />
maskarnas gångar och vinterns frostsprängningar<br />
hjälper till att luckra jorden. Längre<br />
ner i jorden avtar den biologiska aktiviteten<br />
och vinterns kyla når inte ner. Det blir nästa<br />
istid som får luckra de djupare jordlagren.<br />
Ett sätt att minska markpackningen utan<br />
att minska storleken på maskinerna är att<br />
köra med dubbla hjulpar, då fördelas tyngden<br />
på större yta. Det senaste är bandtraktorer.<br />
Istället för hjul har de band precis som en<br />
bandvagn. Ytterligare en variant är att ha<br />
fasta körspår. Då trycks marken visserligen<br />
ihop, men på samma ställe varje gång. Denna<br />
metod kräver dock planering från bonden<br />
och att de olika maskinerna och redskapen<br />
har samma bredd. Det är också viktigt att<br />
inte köra när marken är för blöt, då trycks<br />
den ihop lättare.<br />
För att undersöka markpackningen tas<br />
prover på olika djup. Som djupast borras det<br />
ända ner till 70 centimeters djup för att ta<br />
cylinderprover. Det är tungt att borra ner i<br />
leran, så det gäller att utrustningen är välservad.<br />
Under en lång arbetsdag tas 80 cylindrar<br />
med jord på olika nivåer i marken. Totalt ska<br />
400 cylindrar tas ut på de fem olika åkrarna<br />
som undersöks. Fältarbetet tar en vecka eller<br />
två, vilket kan tyckas vara mycket tid, men<br />
det är inne på markfysiklaboratoriet som det<br />
verkligt tidskrävande arbetet börjar.<br />
Markfysik handlar om markens porsystem<br />
All jord som sticker upp ovanför cylinderkanten skärs bort inför<br />
analysen på det markfysikaliska laboratoriet.<br />
Forskaren Ararso Etana använder penetrometern för<br />
att mäta vilket tryck som behövs för att sticka ner<br />
metallstaven i marken. Det är en av metoderna för<br />
att få ett mått markpackningen i åkerjorden.<br />
och hur vatten och luft rör sig i marken. Jord<br />
byggs upp av delar som lera och sand, grus<br />
och sten. Men i jorden finns också växtrötter<br />
och förmultnade växtdelar, maskar och<br />
småkryp, vatten och luft. De olika beståndsdelarna,<br />
och proportionerna dem emellan,<br />
styr vilka egenskaper jorden har.<br />
Flera olika markfysikaliska egenskaper<br />
undersöks i jorden som är i cylindrarna.<br />
Bland annat genomsläpplighet, hur lång tid<br />
det tar för vattnet att rinna genom jorden,<br />
och porositet, hur lucker jorden är.<br />
de olika undersökningarna ger ledtrådar<br />
som tillsammans talar om tillståndet i marken.<br />
När analyserna är klara efter flera månaders<br />
laboratoriearbete, kan värdena jämföras<br />
med tidigare år. Övervakningsprogrammet<br />
är upplagt för 256 år, och hittills har bara<br />
några platser hunnit undersökas två gånger.<br />
Det kommer att ta decennier innan några<br />
tydliga trender kan ses. Resultaten kommer<br />
vara till stor nytta för att vi ska kunna bruka<br />
vår jordbruksmark på bästa sätt. •••<br />
<strong>Fältbiologen</strong> 1/2013 23
Brytningstider<br />
för glesbygden<br />
text: Alva Snis Sigtryggsson och Maria Tranvik bild: Magnus Bjelkefelt<br />
Det borras och grävs runtom i Sverige. Då priset på mineraler ökat under<br />
de senaste åren har flera internationella gruvbolag fått upp ögonen för den<br />
svenska berggrunden. Men få tycks vilja förstå att påverkan på landskapet är<br />
betydligt större än ett litet hål i marken. Och vad händer när malmen sinat och<br />
företaget drar vidare till nästa mineralfyndighet?<br />
24 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013
Om 60 år har den sista personen<br />
flyttat ut från Ådalen säger de<br />
på Rapport. Avfolkningen är<br />
sedan länge ett faktum och<br />
behovet av motåtgärder är akut. Samtidigt<br />
sveper en våg av nya gruvinvesteringar över<br />
landet. Från regeringshåll tycks man tro att<br />
gruvnäringen erbjuder en mirakelkur som<br />
ger jobb och ett blomstrande samhälle. Men<br />
vad händer när malmen är bruten?<br />
– Hör du mig? Inez Abrahamssons röst<br />
låter lite sprakig där på andra sidan linjen.<br />
Du förstår jag måste sitta helt stilla med<br />
telefonen, annars blir det så hackigt.<br />
Inez bor i Latikberg utanför Vilhelmina,<br />
i ett område som är högintressant för gruvindustrin.<br />
Hon är också ordförande i föreningen<br />
Hela Sverige ska leva som kämpar<br />
för landsbygden.<br />
Inez påtalar att malmbrytning pågått<br />
under lång tid men att exploateringstrycket<br />
är större idag än det någonsin varit tidigare.<br />
I slutet av februari presenterade regeringen<br />
en ny mineralstrategi. Det är ett<br />
dokument som fastlägger hur landets resurser<br />
under mark ska utnyttjas. Det finns<br />
flera anledningar till att så många nu visar<br />
intresse för att bryta i Sveriges marker.<br />
Malmpriserna utvecklas gynnsamt då tillexempel<br />
Kina och Indien har en stigande<br />
efterfrågan på mineraler till sina industrier.<br />
Men Sverige har länge alltid varit ett land<br />
som är intressant för gruvbolagen. Man äger<br />
bara sin mark en halvmeter ned i jorden,<br />
det är billigt att få brytningsrätt och miljöprövningen<br />
kommer in först väldigt sent<br />
i tillståndsprocessen. Då ska mycket till för<br />
att hela prospekteringsprocessen ska kastas<br />
i papperskorgen.<br />
på senare tid har frågan kring gruvors<br />
miljöpåverkan börjat uppmärksammas på<br />
olika håll. Och visst påverkar en gruva naturen.<br />
Det är ett av de största ingreppen i ett<br />
landskap som görs. Men med en gruvetablering<br />
växer också ett helt nytt samhälle fram<br />
och det blir människorna där som drabbas<br />
hårdast när gruvdriften stakar ut vägen för<br />
hur trakten utvecklas.<br />
Johan Elwing är aktiv i föreningen<br />
Aktion Rädda Vättern som startades för<br />
ett år sedan då Försvarsmaktens planer<br />
på att provskjuta över Vättern blev kända.<br />
Det skulle ha lett till betydande blynedfall<br />
över Vättern. Bara några veckor senare fick<br />
aktionsgruppen information om ett kanske<br />
ännu större hot, gruvprospekteringar i<br />
Norra Kärr, ett område i Vätternbranternas<br />
tillrinningsområde. Och att Vätterns vatten<br />
är hotat är väldigt allvarligt. Sjön riskerar<br />
att förgiftas av det dammet från gruvan och<br />
gifter från slagghögarna bredvid brottet. Nu<br />
väntas Vättern dessutom bli Stockholms<br />
primära dricksvattenkälla vilket drastiskt<br />
ökar antalet människor som är beroende av<br />
vattnet. För Johan är det tydligt vilka som<br />
bär skulden – och vilka som drabbas.<br />
– Gruvfrågan hänger ihop med hela det<br />
ekonomiska systemet. Det är vår extrema<br />
konsumtion som gör att vi letar efter nya<br />
gruvor. De som får betala är jorden, människorna<br />
i lokalsamhällena och kommande<br />
generationer, säger han.<br />
Det har varit svårare att övertyga folk<br />
om motståndet mot gruvan än mot försvarsmaktens<br />
provskjutningar. Problemen<br />
med att väcka folklig opinion mot malmbrytning<br />
känns igen från andra delar av<br />
landet. Delar av Malmberget i närheten<br />
av Gällivare måste evakueras för att gruvdriften<br />
underminerat<br />
”De som<br />
bestämmer tror<br />
att vi blir glada<br />
här uppe bara vi<br />
får jobb alltmedan<br />
de förstör våra<br />
naturresurser.”<br />
markerna. I Kiruna<br />
har vi kunnat se hur<br />
malmbrytningen prioriteras<br />
över alla andra<br />
intressen och många<br />
anförtror gruvan hela<br />
stadens utveckling.<br />
– En gruva inger<br />
hopp. Det är en stor<br />
investering som kommer<br />
till bygden. Det<br />
ger hopp om att kunna bo kvar. Det är svårt<br />
att klara av den urbanisering som pågår i<br />
Sverige idag, säger Inez Abrahamsson.<br />
Hon förstår hur de som vill ha en gruva i<br />
sin hembygd resonerar men hon fortsätter:<br />
– Det kan vara kortsiktigt bra men aldrig<br />
långsiktigt. Ett samhälle som bygger på en<br />
gruvboom kommer inte hålla.<br />
en gruva varar inte för alltid utan det<br />
kommer en tid då det inte längre finns<br />
någon brytvärd malm kvar. Då återstår ett<br />
samhälle runt hålet i marken som är uppbyggt<br />
kring gruvdriften. Något som är värt<br />
att notera är att kommunen inte får beskatta<br />
företagen eller ta ut avgift för malmen.<br />
Deras enda intäkt den kommunalskatt som<br />
betalas av de anställda som behagar bo på<br />
orten. Men en allt mer tilltagande trend är<br />
att folk veckopendlar till gruvorna vilket gör<br />
att även den inkomsten går förlorad.<br />
Det vanvettigt lite som faktiskt går tillbaka<br />
till lokalsamhället, menar Inez:<br />
– Det är ju en norm som styr landsbygden!<br />
De som bestämmer tror att vi blir glada<br />
här uppe bara vi får jobb alltmedan de förstör<br />
våra naturresurser. Det här landet styrs<br />
av en utsugarmentalitet och det är jag inte<br />
rädd för att säga, det får du gärna skriva ner.<br />
Och just jakten på jobben tror Johan är<br />
något som överskuggar hela debatten. När<br />
han varit i kontakt med Länsstyrelsen och<br />
lokala politiker tycker han att de verkar<br />
konstigt naiva.<br />
– De förstår verkligen inte allvaret. När<br />
gruvbolagen hävdar att det bara är ett litet<br />
stenbrott och att miljöpåverkan kommer bli<br />
minimal, då litar de på det.<br />
ett ord som återkommer när Inez talar<br />
om gruvorna och landsbygden är ”quick<br />
fix” – det vill säga att det är en lösning just<br />
för tillfället – men det är inte hållbart. Vi<br />
måste istället börja fundera<br />
över vilken sorts framtid vi<br />
vill ha.<br />
– Vill vi ha en sådan<br />
framtid där vi inte ser<br />
längre än 20 år framåt? Vi<br />
måste fundera över hur vi<br />
ska skapa något hållbart<br />
istället, där kortsiktiga<br />
ekonomiska intressen inte<br />
vinner över långsiktig miljöhänsyn.<br />
Hur bygger vi då en hållbar framtid för<br />
landsbygden – bortom gruvorna? Johan är<br />
snabb med att svara:<br />
– Det krävs ett politiskt ansvar, säger<br />
han. Gruvorna ska inte få finnas på samma<br />
villkor som människorna och naturen. Det<br />
vi ser idag är en icke-politik, vi lurar oss<br />
själva att vi har världens starkaste miljölagstiftning<br />
men det stämmer inte. Det enda<br />
vi gör nu är att ge plats gruvbolagen. Vi<br />
behöver ordentliga samråd och riktig demokratisk<br />
möjlighet att påverka vår närmiljö.<br />
Inez håller med. Hon menar att landsbygden<br />
har alla resurser som behövs för att<br />
ställa om till ett hållbart samhälle. Den<br />
potentialen utnyttjas nu inte överhuvudtaget.<br />
•••<br />
<strong>Fältbiologen</strong> 1/2013 25
Kompis med en duva<br />
Det var en morgon i januari.<br />
På hallsoffan stod en låda<br />
med mitt namn på. Jag öppnade<br />
försiktigt. I ett hörn låg<br />
en skrämd ung duva, hennes ena ben var<br />
brutet. Farsan hittade henne på sitt arbete<br />
på Degerfors järnverk. Det kändes lite som<br />
déjà vu, då jag ägnade sommaren åt att ta<br />
hand om Frille, en annan duvunge med<br />
brutet ben. Liksom med Frille tog det några<br />
dagars tålmodigt lirkande innan hon litade<br />
tillräckligt på mig för att börja äta ur min<br />
hand. Jag gav henne namnet Frallan.<br />
Frallan är en riktigt glupsk duva, hon<br />
stoppar i sig nästan allt. Jag ger henne havre,<br />
korn, vete, solrosfrö, brödsmulor samt bitar<br />
av torkad majs och ärter. Men det duger<br />
inte med mörkt bröd, vitt ska det vara.<br />
Matningen av Frallan är en högljudd process,<br />
när hon vet att det är dags börjar hon<br />
skrika hysteriskt. Är hon riktigt hungrig<br />
tigger hon genom att vibrera med vingarna<br />
26 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013<br />
text och foto: Andreas Hansen<br />
över ryggen. Har jag bröd eller ost i näven<br />
blir hon så ivrig att hon biter lika mycket i<br />
skinnet som i maten!<br />
Frallan är också ganska kelig, hon älskar<br />
att sitta på axeln när vi är ute på promenad,<br />
och njuter av att bli kliad i nacken eller<br />
under vingarna.<br />
När hennes ben läkt tillräckligt började<br />
vi med flygträning. Till en början bara<br />
genom att föra henne upp och ner så att<br />
hon fick stärka vingmusklerna genom att<br />
flaxa. Numera kastar jag upp henne i luften,<br />
så att hon får flyga ner till marken. Hon<br />
bor dock inomhus, i en stor låda med ett<br />
halmrede, så efter en stund ute i vinterkylan<br />
vill hon helst av allt in i värmen.<br />
stadsduvor kan variera mycket i fjäderdräkten.<br />
Frallan är ljust blågrå, med mörkgrå<br />
huvud och hals, två distinkta svarta<br />
streck över täckvingarna och vita vingpennor.<br />
Som hos alla icke könsmogna duvor är<br />
hennes ögon gråbruna. Som vuxen kommer<br />
hon få den vanliga rödorange färgen.<br />
Målsättningen med att ta hand om<br />
Frallan är att hon på sikt ska kunna återfå<br />
friheten, och ansluta sig till andra duvor.<br />
Duvan Frille som jag tog hand om under<br />
sommaren tog en hel månad på sig från att<br />
hon lärt sig flyga till dess att hon verkligen<br />
började följa med de vilda duvorna.<br />
För att underlätta för Frallan tar jag regelbundet<br />
med henne till en närbelägen<br />
pizzeria där det ofta sitter andra duvor,<br />
däribland Frille, som nu är helt vild och<br />
har skaffat sig en hane. Några av duvorna<br />
är dock lite för närgångna och hårdhänta, så<br />
jag släpper inte Frallan förrän jag vet att hon<br />
kan flyga ordentligt. Så hur mysig hon än<br />
är kommer min målsättning alltid vara att<br />
ett vilt djur hör hemma i frihet, och ingen<br />
annanstans. •••
För Råstasjöns räddning<br />
text: Leo Rudberg foto: Johan Lind<br />
Plötsligt blixtrar det till. Gråhägerns<br />
näbb viner genom luften och fångar<br />
en fisk i vattnet. Bredvid hägern<br />
på isen står ett 70-tal artfränder.<br />
Ett stenkast bort från sjön kliver några rådjur<br />
fram till fågelmatningen, den allra artrikaste<br />
i Stockholm. Den lilla rödhaken, mycket<br />
sällsynt vintertid, hoppar försiktigt fram ur<br />
skuggorna över snön.<br />
Precis norr om sjön står några fågelskådare<br />
och väntar ivrigt. De har rest många<br />
mil för att få se vattenrallen, en rätt vanlig<br />
våtmarksfågel, som dock i 99 procent av fallen<br />
på andra platser endast hörs, aldrig syns.<br />
Men där är den! Rallen smyger kvickt fram<br />
så nära som en meter från de upphetsade<br />
fågelentusiasterna.<br />
Naturens harmoni råder en vinterdag vid<br />
Råstasjön, en av Stockholms bästa fågelsjöar.<br />
Men i Solna stadshus en kilometer bort hotar<br />
stadens politiker och byggbolag att för evigt<br />
krossa friden.<br />
solna kommun har föreslagit att 60<br />
höghus, upp till 10 våningar höga och som<br />
närmast 45 meter från vattnet, ska byggas i i<br />
det otroligt värdefulla naturområde som ligger<br />
precis norr om Råstasjön. Vissa politiker<br />
har backat från förslaget och vill istället att<br />
sjön blir naturreservat och hus byggs utanför<br />
strandskyddet. Men det räcker inte alls.<br />
Mycket betydelsefulla naturvärden finns<br />
nämligen utanför strandskyddat område,<br />
alltså längre än 100 meter från sjön. Här finns<br />
skog som är väldigt viktig för att till exempel<br />
den rödlistade mindre hackspetten ska kunna<br />
överleva vid sjön. Även begränsad bebyggelse<br />
skulle drabba den mindre hackspetten och<br />
resten av naturvärdena mycket illa.<br />
De värst drabbade skulle bli de 37 fågelarter<br />
som häckat i den skog som politikerna<br />
vill skövla, däribland fåglar som näktergal<br />
och duvhök. Totalt har 181 fågelarter setts vid<br />
Råstasjön, vilket gör den till den kanske artrikaste<br />
sjön i tätbebyggt område i hela Sverige.<br />
Den rödlistade talltickan växer också där.<br />
I övrigt är dock djur- och växtlivet mycket<br />
okänt. I kommunens egen miljökonsekvensbeskrivning<br />
nämns inga andra organismer<br />
än fåglar och växter – inga trollsländor, inga<br />
andra insekter, inga däggdjur, inga lavar, inga<br />
svampar: ingenting.<br />
Trots att Råstasjön säkerligen huserar<br />
rödlistade arter inom dessa stora djur- och<br />
växtgrupper ansåg kommunen att det inte<br />
behövdes någon inventering av dessa – och<br />
inventerarna verkar endast ha varit ute en<br />
enda dag i fält, mitt i vintern, då även många<br />
av fåglarna och växterna inte syns.<br />
rädda råstasjön! För att rädda området<br />
har <strong>Fältbiologerna</strong> dragit igång Nätverket<br />
Rädda Råstasjön, som samlat hundratals<br />
boende och flera miljöorganisationer. Vi försöker<br />
påverka politikerna, ordnar fågelguidningar<br />
och skriver remissvar till kommunen.<br />
På www.faltbiologerna.se/kalendarium kan<br />
du läsa mer om hur du kan hjälpa till.<br />
<strong>Fältbiologen</strong> 1/2013 27
Minifältis<br />
28 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013<br />
Ett par gula ärtor kan lätt bli en egen falafelodling. Följ ärtan från det<br />
torkade fröet, genom grodden, blomman och skidan, till att den åter<br />
är ärta igen. Och däremellan kan du göra dig en god falafel!<br />
1. Lägg i blöt<br />
Att blötlägga ärtorna är ett sätt att få dem att gro snabbare.<br />
Lägg ett tiotal ärtor i ett vattenglas i 24 timmar.<br />
2. Så i jord<br />
Ta fram några krukor av medelstorlek, fyll dem med<br />
såjord och plantera ett gäng ärtor i varje kruka. Lägg<br />
ärtorna 1 cm ner i jorden. Vattna så all jord blir fuktig,<br />
men inte blöt. Efter några dagar börjar små skott titta<br />
upp genom jordtäcket. Efter två veckor har det kommit<br />
väldigt många skott. Om du inte orkar vänta på din<br />
falafel kan du skörda lite av de gröna nya skotten – gott<br />
i salladen!<br />
3. Plantera om<br />
När ärterna börjat bli större behöver de antagligen större<br />
krukor, och de behöver separeras från varandra. Sätt<br />
varje planta i en egen kruka och stick ner en blompinne,<br />
så att ärten har något att klänga på.<br />
4. Sätt ut<br />
För att ärten ska bli pollinerad behöver den sättas<br />
utomhus, så när det blivit varmt i juni kan krukorna<br />
sättas ut på balkongen, uteplatsen eller i en<br />
blomlåda från fönstret. Eller om du har möjlighet<br />
i odlingslandet. Ärten blommar under<br />
sommaren med vackra vita blommor.<br />
text: Magnus Bjelkefelt bild: Kleo Bartilsson<br />
5. Skörda lite<br />
Fram emot augusti har det börjat komma ärtskidor längs<br />
med rankan. Dessa är väldigt goda så det gäller att inte<br />
smaska i sig alla.<br />
6. Torka<br />
När ärtskidorna börjat skrumpna något är det dags för<br />
slutskörd. Pilla ut ärtorna ur skidan och lägg dem luftigt<br />
på en bricka. Rör om dem då och då – mer i början,<br />
mindre i slutet. Det tar ungefär 3 veckor för ärtorna att<br />
bli torra.<br />
7. Gör falafel<br />
Blötlägg 3 dl torra ärtor i cirka 12 timmar. Slå bort<br />
vattnet. Finhacka 2 gula lökar och mixa ihop dem<br />
med ärtorna. Lägg i 1 buljongtärning och 2<br />
pressade vitlöksklyftor. Klipp i ½ dl persilja<br />
(alternativt grönkål). Tillsätt cirka 2 tsk<br />
spiskummin och mixa smeten slät.<br />
Smaka av med salt och peppar, eller<br />
om du vill ha stark falafel, sambal<br />
oelek. Forma smeten till små<br />
biffar och fritera dem i olja tills de<br />
blivit gyllenfärgade. Ät!
Norrland: Essäer och<br />
reportage<br />
Po Tidholm<br />
Teg Publishing, 2013<br />
De som inte rör sig norr om<br />
Uppsala annat än på skid -<br />
semestern begriper sällan att<br />
begreppet Norrland är kontroversiellt.<br />
Det är maktens namn på 59 procent<br />
av landets yta och används mycket sparsamt<br />
av folket norr om Dalälven. Däremot kan<br />
man ibland höra talas om södern som någon<br />
form av generaliserande vedergällning.<br />
Titeln på boken är ändå relevant eftersom<br />
den till stor del handlar om att Sverige har<br />
ett Norrland som länge har fungerat som<br />
resurskälla för södern. Här hämtar man<br />
främst malm, vattenkraft och skogsråvaror<br />
men det är även hit man bjuder in utländska<br />
stridsflyg att öva och här är man i full färd<br />
att resa sina vindkraftverk.<br />
Boken erbjuder en brokig gobeläng som<br />
vävs samman med hjälp av ett stort antal<br />
reportage, krönikor och essäer som Po<br />
Tidholm skrivit under de senaste tjugo åren.<br />
Detta ger en omväxlande läsupplevelse men<br />
en del texter hade mått bra av en grundligare<br />
redigering. Här och var återfinns daterade<br />
texter, tröttsamma upprepningar och enstaka<br />
faktamissar. Detta gäller inte minst de<br />
delar som berör situationen i de norrländska<br />
skogarna.<br />
Nedslagen spänner över allt från hemlagad<br />
mozzarella till snöskotrar och fäbodvallar.<br />
Huvudtemat får ändå sägas vara<br />
hur Sveriges norra delar omformats efter<br />
Du vet väl om att <strong>Fältbiologerna</strong> har ett eget förlag? Vi har billiga böcker<br />
om alltifrån utomhuspedagogik och miljökamp till bållevermossor och<br />
rovfåglar. Många av våra böcker fördjupar sig i natur- och miljöfrågor som<br />
andra förlag kanske inte sett som viktiga att publicera. <strong>Fältbiologerna</strong>s<br />
förlag tar saken i egna händer och ger ut de böcker vi själva vill läsa!<br />
ekonomiska behov och dessutom fått finna<br />
sig i rollen som kulturell kontrast till det<br />
urbana framstegssamhället. Modernitetens<br />
mest konkreta spår är råvaruindustriernas<br />
omdaning av landskapet. Även in- och utflyttning<br />
har dirigeras från högre ort. Först<br />
på 1600-talet då generösa subventioner drev<br />
på nybyggarnas etablering i inlandet. Sedan<br />
på 1960-talet då industrin i södern skrek<br />
efter arbetskraft och folket i norr skrek: Vi<br />
flytt in’t!<br />
De som blivit kvar på landsorten får<br />
numera stå ut med att bli karikerade i den<br />
rika flora av hemvändarfilmer som snart<br />
sagt kommit att bli ett huvudtema i svensk<br />
film. Bokens analyser av dessa är knivskarpa<br />
och fullkomligt avväpnande. I genren är<br />
lantisens attribut lika välkända som tacksamma<br />
att driva med. Det är dansmusik,<br />
rutiga skjortor, ärlighet, inskränkthet och<br />
en och annan hagelbössa. Vad som är mest<br />
förfärande är att glesbygdslänen subventionerar<br />
sina egna karaktärsmord. Regionala<br />
kulturstödsfonder gör att nedlåtande schabloner<br />
och stereotyper blir en del av produktionernas<br />
finansieringsplaner. Förfarandet<br />
bottnar i ett självförtroende som rör sig mot<br />
den absoluta nollpunkten. Ofta motiveras<br />
dessa och motsvarande stolleprov med den<br />
desperata målsättningen att ”sätta orten på<br />
kartan”. Går det ens att föreställa sig att<br />
Stockholms län skulle ge ett särskilt kulturstöd<br />
till tv-serien Solsidan?<br />
Boken visar också på hur svårt det är<br />
att beskriva Norrland utan att halka ner i<br />
söndertuggade generaliseringar, något Po<br />
Tidholm själv råkar ut för här och var. Det<br />
är många tomt gapande skyltfönster och<br />
Kultur<br />
ödelagda monument över en tid som flytt.<br />
Samtidigt speglar detta också den faktiska<br />
situationen. Skildringen av den samiska kulturen<br />
är också centrerad kring hårt kroppsarbete<br />
i vildmarken, grovhugget språkbruk<br />
och inte minst kring äkthet och det genuina.<br />
I vissa sammanhang plockas dessa begrepp<br />
isär i sina beståndsdelar medan de i andra<br />
sväljs med hull och hår.<br />
Recepten på hur Sveriges norra halva ska<br />
lyckas resa sig ur den tröstlösa jämmerdalen<br />
lyser dock med sin frånvaro. Trots att Po<br />
Tidholm väver in en hel del åsikter och egna<br />
värderingar i sina reportage syns mycket lite<br />
av konkreta förslag på hur Norrland ska<br />
lyckas skaka av sig sitt risiga självförtroende<br />
och lyckas stå på sig nästa gång sörlänningarna<br />
kommer för att be om hjälp.<br />
Svante Hansson<br />
FÄLTHANDBOK OM<br />
GNAGANDE SIGNALARTER.<br />
Den första i sitt slag! För<br />
fältbiologer, inventerare och<br />
andra som är intresserade<br />
av gnag i gamla och döda<br />
träd. Medlemspris: 70 kr.<br />
MöTESPLATS NATUREN:<br />
EN HANDBOK är ett häfte<br />
fullspäckat med lekar och<br />
övningar för minifältisar och<br />
ledare. Medlemspris: 60 kr.<br />
För att se hela vårt utbud och göra beställningar: gå in på förlagets hemsida www.faltbiologerna.se/forlag.
Experten & Krönika<br />
HANDLINGSKRAFT: Lars Axelsson bor i Umeå och var under<br />
många år med i <strong>Fältbiologen</strong>s redaktion där hans knivskarpa<br />
penna rasslade ner allt om politik, aktivism och skogskamp.<br />
Hur kan man motivera att bryta mot<br />
lagen (i t.ex. ett fall som Ojnareskogen)<br />
när vi har ett rättssystem?<br />
Henry<br />
Lagbrott kan, som alla vet, se ut på otaliga olika vis.<br />
Från mord och rån till att titta på film på Internet eller<br />
sitta ivägen för en skogsmaskin. En fråga som din är<br />
nästan omöjlig att ge ett bra svar på utan att fylla flera sidor<br />
i tidningen, eller att ha en tvåvägskommunikation.<br />
Motivationen att bryta mot lagen kan såklart vara lika olika<br />
som situationerna du står inför. I visa fall kan det krävas att<br />
du kollar på befintlig lag och rätt i ett särskilt fall. I Ojnare<br />
konstaterade domstolen att det inte kunde uteslutas att aktivisternas<br />
lagbrott var nödvärn, det vill säga att de bröt mot<br />
lagen för att förhindra ett större lagbrott. I andra fall handlar<br />
det om moral. Om lagen beslutar att din bästa vän ska kastas<br />
ut ur landet, vad vore du för vän om du inte gjorde ditt bästa<br />
för att bryta mot lagen och skydda din vän?<br />
Lag är inte någonting statiskt, utan förändras, beroende på<br />
vilka som påverkar lagstiftarna (hej Nordkalk!) eller hur samhällsutvecklingen<br />
ser ut (hej projekt REVA och den europeiska<br />
polisstaten!). Att bryta mot lagen kan ibland vara ett sätt<br />
att uppmärksamma och agera mot lagar som borde ändras.<br />
Särskilt för de av oss som inte har pengarna eller den dåliga<br />
smaken att hyra in lobbyister och dylikt.<br />
Olika sorters civil olydnad, direkt aktion, hur man kommunicerar,<br />
vad man vill uppnå och andra saker som är viktiga att<br />
tänka på kan man läsa om i till exempel <strong>Fältbiologen</strong> 1/2012,<br />
boken Ventil (<strong>Fältbiologerna</strong>s förlag) eller boken Aktivistens<br />
lagbok (Federativs förlag).<br />
”Om lagen säger att Krösus har rätt, då är det fel på lagen.”<br />
Nalle-Maja<br />
30 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013<br />
Ett med<br />
årstiderna<br />
Just nu är allting runt mig vinter. Från mina fem lager<br />
vinterkläder till sysslorna jag utför och maten jag äter.<br />
Det känns som att jag är en del av vintern jag med. Som<br />
att jag på något vis får den att hända genom att gå om<br />
kring här och göra min del. Att ta hand om de installade<br />
korna och fåren, ploga snö och köra upp slädlass med ved till<br />
huset med häst, hacka loss isen från hönsens vattenskål och<br />
sova mellan iskalla lakan när jag inte hunnit med att elda i<br />
kaminen på rummet.<br />
Hela jag känns som en enda seg gnistrande köldknäpp i<br />
mina strävanden i kylan. Det är en häftig känsla. Men den<br />
får mig att se fram emot våren mer än jag gjort någonsin i<br />
hela mitt liv. Våren är fantastisk var som helst, så jag undrar<br />
hur det kommer att kännas att vara våren här på gården. Jag<br />
börjar redan få vissa föraningar.<br />
Snart kommer kalvarna och vi har redan byggt en ny kalvkätte.<br />
Det ilar till av förväntan när jag ser den, den är lite<br />
vår mitt i vintern, den behövde bli gjord för snart är den här.<br />
Jag hörde en större hackspett slå sina vårtrumningar när jag<br />
ledde ut hästen till hagen, och småfåglarna har börjat öva<br />
sina vårsånger från frostklädda grenar. De känner ljuset. Jag<br />
hoppas att hönsen också börjar känna sig inspirerade snart,<br />
för jag har knappt ätit ett ägg sedan produktionen upphörde<br />
efter första riktigt kalla frostnatten i december.<br />
till våren kommer jag att känna mig som Idas sommarvisa,<br />
tror jag: ”Du ska inte tro det blir sommar, ifall inte nån sätter<br />
fart” … Nån är i det här fallet jag och de andra på gården.<br />
Det är kanske inte jag som gör hela kohagen grön, men jag<br />
kommer hjälpa till att se över stängslen runt hagen och släppa<br />
ut korna och kalvarna i den när det blir dags, och genom att<br />
hålla markerna öppna och så vall på ängarna gör vi vårt för<br />
att blommorna ska blomma.<br />
För man blir inte bara en del av årstiderna, man blir en<br />
del av ett ekosystem. En viktig del, och för en gångs skull ger<br />
man samtidigt som man tar.<br />
Elin Sandberg är fältbiolog, bor och arbetar på<br />
den hästdrivna ekologiska gården Arvidstorp<br />
vid Billingen i Västergötland.
Att starta en klubb på din ort gör det lättare för dig och dina likasinnade att hitta<br />
varandra och att göra saker tillsammans! Själva uppstartandet behöver inte<br />
vara krångligt och det finns massa hjälp att få om man tycker det verkar svårt.<br />
Fixa ett startmöte! För att starta klubben<br />
anordnar man ett startmöte. Du behöver:<br />
ett datum, en lokal och lite fika<br />
samt <strong>Fältbiologerna</strong>s startmötesprotokoll<br />
och klubbstadgar som finns att ladda ner från<br />
<strong>Fältbiologerna</strong>s hemsida.<br />
Bjud in folk! Inför startmötet<br />
kan man bjuda<br />
in vänner man tror är<br />
intresserade, affischera<br />
på sin skola och på stan, eller<br />
kontakta rikskansliet och kolla om<br />
det finns några medlemmar i närheten<br />
och skicka ut informationen<br />
till dem. På mötet behöver det vara<br />
minst fem personer.<br />
Internt<br />
sök pengar till aktviteter!<br />
Efter att klubben har startats<br />
kan man ansöka om ett startbidrag<br />
från riksföreningen.<br />
För att kunna göra det måste man först<br />
öppna ett konto i valfri bank och därefter<br />
fylla i startbidragsmallen som skickas till<br />
kansliet. Om din klubb av någon anledning<br />
inte vill skaffa ett eget konto kan<br />
ni få ha era klubbpengar på riks konto.<br />
Detta kräver dock fortfarande bokföring<br />
så att det finns koll på hur mycket pengar<br />
som finns, samt att räkningar skickas till<br />
rikskassören med kvitton på era utgifter.<br />
Självklart får du hjälp av föreningen med allt som du<br />
undrar över – kontakta kansliet eller riksstyrelsen,<br />
så svarar de på dina frågor. Du hittar alla papper på<br />
www.faltbiologerna.se/mallar-for-faltbyrakrater<br />
bilder: Elsa Sohlberg
Internt<br />
Gruvnätverket protesterade<br />
högljutt i Jokkmokk<br />
Gruvnätverkets första nätverksträff gick av<br />
stapeln i Jokkmokk och bestod av diskussioner<br />
om nätverkets framtid, stor demonstration och<br />
nätverkande med motståndskämpar i norr.<br />
När vi vaknade upp på lördagsmorgonen i<br />
Purkijaur sken solen så det gnistrade i snön och<br />
en älg sprang tyst i den höga snön. Vi började<br />
diskutera gruvnätverkets framtid och hälsade<br />
sedan välkommen till Marie Persson, kolossalt<br />
inspirerande kämpe från Tärnaby i Västerbotten.<br />
Efter diskussion och utbyte av idéer med henne<br />
fortsatte vi med frenetisk plakatmålning och<br />
aktionsövning inför demonstrationen.<br />
Vi kastade oss i bilarna, ven genom det betagande<br />
vackra landskapet och befann oss plötsligt<br />
i en manifestation med mer än 250 personer som<br />
tågade genom Jokkmokks marknad. När vi sedan<br />
stannade vid Folkets hus passade vi på att göra<br />
vår aktion, där vi liksom på riksårsmötet sålde ut<br />
Sveriges mineraler och resurser till lågt bjudande<br />
gruvbolag. Aktionen blev väldigt uppskattad.<br />
Sedan sjönk vi ihop och värmde oss i det lilla<br />
bokcaféet där vi träffade Tor, aktiv i nätverket<br />
"Inga Gruvor i Jokkmokk", som bland annat berättade<br />
att provborrningarna utanför Jokkmokk<br />
antagligen sätter igång redan till sommaren.<br />
Så håll några veckor öppna i sommar, packa<br />
trangia köket och var beredda på motstånd.<br />
Kunde vi i Ojnare så kan vi i Jokkmokk.<br />
Gruvnätverket<br />
Skogsnätverket vid jättegranen<br />
Den 8–10 februari hade <strong>Fältbiologerna</strong>s skogsnätverk<br />
möte i en liten skogsstuga utanför<br />
Degerfors i sydöstra Värmland. Under helgen<br />
diskuterade vi sommarens kommande inventeringsresa,<br />
finansiering av kommande möten mm.<br />
På dagen var vi ute i den snötyngda skogen och<br />
kollade vinterträd och passade på att krama om<br />
Jättegranen, som är den största i örebro län. Vi<br />
32 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013<br />
spårade också lodjur precis vid stugknuten, och<br />
tog en kvällsspaning efter vildsvin. Vi såg färska<br />
spår, men inga svin. Istället hade vi snöbollskrig<br />
i nattskogen! På kvällen tog vi igen oss med god<br />
mat och djupa samtal i värmen från kaminen.<br />
En riktigt fin helg med stugmys och möte i den<br />
vackra vinterskogen!<br />
Andreas Hansen, Degerfors<br />
Havskatten<br />
fulast på<br />
Havets hus<br />
En söndag i mars fick Havets hus i Lysekil<br />
fint besök av minifältisar från Göteborg,<br />
Uddevalla och Vänersborg. Det var en händelserik<br />
resa med observationer av både<br />
tofsvipa, ejder och ormvråk på vägen dit.<br />
Väl på plats fick vi bekanta oss med många<br />
marina arter, ibland på riktigt nära håll.<br />
Vidare kom vi fram till varför makrillen är vit<br />
på magen och att havskatten är den fulaste<br />
fisken.<br />
Elin Sandberg, minifältisledare<br />
Nya tider i SUG<br />
Den senaste tiden har det hänt mycket i SUG!<br />
Styrelsen har diskuterat distriktets framtid,<br />
hur vi ska kunna hjälpa klubbarna bäst och<br />
hur vi ska göra alla miljöhjältar i Stockholm,<br />
Uppland och Gotland till fältbiologer.<br />
Till vår hjälp för att göra SUG riktigt super<br />
har vi numera två nya distriktsinformatörer,<br />
DISI:sar, Marie Klawitter och Tova Melin.<br />
Dessutom väntar spännande aktiviteter i vår<br />
och sommar. Klubbledarkurs tillsammans<br />
med Skånedistriktet i maj eller distriktets alldeles<br />
egna fältstation, Fältstation Gotland, i<br />
juni. SUG-styrelsen<br />
Skådade fåglar<br />
Den 16 mars åkte Stockholm City Fältbiologer<br />
till Sandhamn för att skåda fågel. Många sjöfåglar<br />
skådades i det fina vädret!<br />
Stockholms City-klubben
Luftfrågor, lobbying och skeppsskrotning<br />
på EU-parlamentet<br />
I slutet av februari åkte <strong>Fältbiologerna</strong><br />
till Bryssel och EU tillsammans med<br />
Naturskyddsföreningen. Vi träffade EUparlamentariker,<br />
pratade med EEB (European<br />
Environmental Bureau) och lärde oss om de<br />
mest aktuella miljöfrågorna inom EU. Under<br />
besöket som pågick i två dagar sprang vi runt<br />
på en massa olika institutioner inom EU och<br />
träffade alla möjliga personer, parlamentariker<br />
och tjänstemän.<br />
Det hela började med att vi trippade in på<br />
den svenska representationen vid Square de<br />
Meeûs där vi träffade miljöråden. Miljöråden<br />
är tre stycken och förbereder alla ministermöten<br />
när Lena Ek åker ner till Bryssel och träffar<br />
andra miljöministrar. De tar fram underlag,<br />
undersöker vilka möjliga samarbeten och koalitioner<br />
som finns och ordnar det praktiska<br />
i Bryssel.<br />
Raskt vidare sprang vi sedan till EUkommissionen<br />
och den avdelning som jobbar<br />
med luftfrågor. Just nu håller kommissionen<br />
på att ta fram ett nytt policypaket för luftföroreningspolitiken.<br />
Där var svensken Ulf<br />
Ottosson involverad som expert och han berättade<br />
om sitt arbete i det projektet. En av<br />
de största utmaningarna är att faktiskt få ner<br />
gränsvärdena av farliga partiklar till det som<br />
Världshälsoorganisationen nyligen rekommenderade.<br />
Det kan låta som en självklarhet men<br />
är tyvärr inte det.<br />
Sist under besöket i Bryssel hälsade vi på hos<br />
tre stycken svenska EUparlamentariker. Först<br />
ut var Christoffer Fjellner från Moderaterna<br />
som berättade om fiskepolitik och slog ett slag<br />
för hårdför lobbying och hävdade att de flesta<br />
lobbyister i Bryssel var ideella organisationer.<br />
Sedan gick turen till Åsa Westlund, socialdemokratisk<br />
parlamentariker som just nu är fullt<br />
uppe i kampen mot hormonstörande ämnen.<br />
En fråga som enligt henne gör sig bäst och får<br />
mest påverkan om den förs upp på EUnivå.<br />
Tas besluten på nationell nivå kan vi ändå inte<br />
kontrollera införseln av farliga ämnen i landet.<br />
Sist damp vi ner hos Carl Schlyter som bland<br />
annat berättade om ohållbar skeppsskrotning<br />
i Bangladesh. Dit förs gamla europeiska skepp<br />
och plockas sedan isär för hand, inte sällan av<br />
barn. Det ska ändras på. Han passade även på<br />
att ge en känga till Christoffer Fjellner och deklamera<br />
att den avgjort största delen lobbyister<br />
är här för ekonomiska intressen.<br />
Sammanfattningsvis var resan väldigt<br />
nyttig. Till skillnad från i FN så tycks det hända<br />
en del saker i EU. Alla tre EUparlamentarikerna<br />
visade på att hårt arbete ibland lönar sig.<br />
Trots att vår EUsyn säkert förbättrades<br />
något under dagarna så ligger maktens korridorer<br />
fortfarande långt ifrån den reella utmaning<br />
som tornar upp sig vid Bryssels horisont.<br />
Vi har inte råd med små beslut i rätt riktning<br />
efter lång kamp. Vi får hoppas att EU:s tid av<br />
radikala initiativ kommer nu.<br />
Alva Snis Sigtryggsson<br />
<strong>Fältbiologerna</strong>s nya riksstyrelse<br />
Bakre raden från vänster: Ylva Hyrkäs, Alva Snis Sigtryggsson, August Almqvist Jansson,<br />
Josefin Årevall, Salomon Abresparr, Marina Widén, Joel Haldosén. Främre raden från<br />
vänster: Ebba Hårsmar, Catarina Antikainen, Sara Vikström Olsson, Orvar Lorimer-Olsson.<br />
Vårtecken i Lund<br />
Trots tidig vår gick vi ut för att håva vattendjur<br />
i dammen vid Höje å. Fynden blev bland<br />
annat: sötvattensgråsuggor, sötvattensmärlor,<br />
snäckor, sävsländelarver, småfisk, blå jungfrusländelarv,<br />
planktonhoppkräfta, bottenslamrörmask,<br />
mygglarver samt tre överflygande<br />
tofsvipor som ett glatt vårtecken!<br />
Lundaklubben<br />
På skridskor<br />
I början av februari åkte Uppsalaklubben på<br />
skridskotur till Lunsentorpet.<br />
Uppsalaklubben<br />
Salomon Abresparr, ordförande<br />
070814 20 82 salomon.abresparr@faltbiologerna.se<br />
Joel Haldosén, kassör, sekreterare & anställdaansvarig<br />
073508 72 51 joel.haldosen@faltbiologerna.se<br />
Sara Vikström Olsson<br />
073423 79 50 sara.vikstrom.olsson@faltbiologerna.se<br />
Ebba Hårsmar<br />
073968 99 37 ebba.harsmar@faltbiologerna.se<br />
Alva Snis Sigtryggsson<br />
076053 52 42 alva.snis.sigtryggsson@faltbiologerna.se<br />
August Almqvist Jansson<br />
073622 10 04 august.almqvist.jansson@faltbiologerna.se<br />
Catarina Antikainen<br />
073686 37 56 catarina.antikainen@faltbiologerna.se<br />
Orvar Lorimer-Olsson<br />
073372 59 32 orvar.lorimer.olsson@faltbiologerna.se<br />
Ylva Hyrkäs<br />
073202 09 07 ylva.hyrkas@faltbiologerna.se<br />
Josefin Årevall<br />
073086 63 80 josefin.arevall@faltbiologerna.se<br />
Marina Widén<br />
073759 28 33 marina.widen@faltbiologerna.se<br />
Hela styrelsen:<br />
styrelsen@faltbiologerna.se<br />
<strong>Fältbiologen</strong> 1/2013 33
Kalendarium<br />
Våren! Nu är den här!<br />
Introduktionskurs för nya medlemmar<br />
12–13 april, Rockstastugan, Stockholm. Undrar du varför du<br />
är medlem i <strong>Fältbiologerna</strong>? Denna inspirationsträff förvandlar<br />
frågor till svar och intresse till action! Den 12–13 april är alla<br />
nya fältbiologer välkommna till Rockstastugan på Järvafältet i<br />
Stockholm för att få verktygen att ge sig ut i naturen och in i miljödebatten<br />
med oss. Vi lär känna varandra, pratar om hur organisationen<br />
fungerar och lär oss hur man kan göra en massa feta,<br />
häftiga grejer tillsammans. Har du långt att åka får du självklart<br />
reseersättning. Anmäl dig senaste 10 april<br />
till sug.styrelse@faltbiologerna.se<br />
Stor Gruvdemonstration<br />
20 april, Stockholm. Vi inbjuder till en stor demonstration i<br />
Stockholm som riktar sig mot regeringens nyss antagna mineralstrategi<br />
och den gruvboom regeringen förespråkar. Vi vill ha en<br />
hållbar framtid med fast mark och rent vatten där vi värnar om<br />
natur och miljö, kommande generationers möjligheter att leva,<br />
hållbara näringar och ursprungsbefolkning. Målet är att få så<br />
många som möjligt att komma till Stockholm. Vi har tyvärr inga<br />
möjligheter att finansiera varken resor eller boende. Vi räknar<br />
med att alla lokalt skrapar ihop pengar för att skicka busslaster<br />
till Stockholm. Kontakt: Salomon Abresparr,<br />
salomon.abresparr@faltbiologerna.se , 0708142082<br />
Fåglar vid Falsterbo<br />
20 april, Falsterbo. Vi besöker några populära fågellokaler på<br />
Falsterbonäset. Vid den här tiden passerar många fåglar från<br />
kontinenten för att komma till sina häckningsplatser norröver.<br />
Vi får en timmes guidad tur från fågelstationen! Där berättas om<br />
fågelflyttningen och ringmärkning ingår. Vi gör ett besök i fyren<br />
som har museum, bokhandel och även möjlighet till en fika. Detta<br />
är en heldagsaktivitet så ta med mat och dryck. Samling: Lunds<br />
tågstation kl 8.30 (tåget avgår 8.41). Anmälan senast torsdag 18<br />
april. Kontakt: Jenny Eikestam, 0762206771,<br />
aguila.je@hotmail.com<br />
Vitsippor i Finngösaravinen<br />
28 april, Partille, Östra bäckevägen 37. Nu står vitsipporna i<br />
full blom, vi åker och kollar. Kontakt: Catarina Antikainen,<br />
catarinaantikainen@gmail.com, 073 686 37 56<br />
Vandra Skåneleden och slagga ute<br />
3–5 maj, Vittsjö-Hässleholm. Ta en helg till fots! Vi åker<br />
från Lund C kl 15 på fredag eftermiddag och kommer tillbaks<br />
på söndag eftermiddag. Däremellan har vi gått från Vittsjö till<br />
Hässleholm, genom ”skånsk regnskog” på branta stigar som leder<br />
in i Vedemera strövområde. Enkla raststugor på höjden ger skydd<br />
och du passerar pampiga stenbyggnationer och livfulla vattendrag.<br />
Anmäl dig till mig så får du mer info och tips på saker som<br />
kan vara bra att ha med. Kontakt: Josefin Johansson,<br />
jos.johansson@gmail.com<br />
34 <strong>Fältbiologen</strong> 1/2013<br />
KLIMATSKRIKET!<br />
4 maj, Stockholm, Rosenbad. Nu är det banne oss dags!<br />
Klimatfrågan ska upp på agendan igen! Vår tids största ödesfråga<br />
kan inte tappas bort i politikernas stora pappersbuntar.<br />
Gamla som unga är vi bekymrade, oroliga och förbannade<br />
över hur vår, våra barn och barnbarns framtid inte tas på allvar.<br />
Kortsiktigheten går före långsiktigheten och visionerna om ett<br />
fossilfritt samhälle verkar bortglömda. Vi måste rent ut sagt skrika<br />
oss till deras uppmärksamhet. Det ska inte gå att undgå att höra<br />
vad vi vill. Upp med klimatet på dagordningen nu! Det är dags för<br />
KLIMATSKRIKET. Vi samlas utanför riksdagen och i ett gemensamt<br />
vrål så att fönstrena skallrar på Rosenbad höjer vi våra röster för<br />
klimatet. Då kan de inte skylla på att de inte hör oss. Låt detta bli<br />
den största (och mest högljudda) demonstrationen för klimatet<br />
på länge! Alla ska vara med! Kontakt: Alva Snis Sigtryggsson, 076<br />
0535242 alva.snis.sigtryggsson@faltbiologerna.se eller Salomon<br />
Abresparr, 0708142082 salomon.abresparr@faltbiologerna.se<br />
Lavexkursion på Särö<br />
4–5 maj, Göteborgstrakten. Denna dag blir en odyssé i<br />
Göteborgsområdets bästa lavlokal, Särö Västerskog. Biologen<br />
Lars Arvidsson har koll på var godbitarna finns och guidar oss.<br />
Om intresse finns passar väl ingen dag bättre att övernatta i<br />
klubbens närliggande Valldastuga, där vi kan gå igenom dagens<br />
Wowmoment och njuta av vårkvällen. Enligt SMHI är medeltemperaturen<br />
i maj 10–12 grader Kontakt: Catarina Antikainen, catarinaantikainen@gmail.com,<br />
0736863756<br />
Fältstation Öland!<br />
8–12 maj, Öland. Kristihimmelfärdshelgen är det äntligen dags<br />
för <strong>Fältbiologerna</strong>s största årliga händelse, Fältstation öland!<br />
Under några dagar samlas fältbiologer från hela Sverige för att<br />
umgås, skåda fåglar, kolla på orkidéer, gå på fladdermus xq, bada i<br />
havet eller bara mysa i vårsolen. Missa inte detta! Mer info finns på<br />
www.faltbiologerna.se/oland Kontakt: oland@faltbiologerna.se<br />
Minifältisläger och bifotboll<br />
18–19 maj. Minifältisläger med Lunds Minifältisar! Våren och<br />
försommaren tycker många är den bästa tiden på året. Inte minst<br />
fågelskådare och botaniker uppskattar denna årstid. Så temat för<br />
helgen blir fåglar och blommor! Vi kommer att gå en knapp mil på<br />
lördagen och ca 6 km på söndagen. övernattningen kommer att<br />
ske i vindskydd vid Krankesjön där vi grillar och leker roliga lekar<br />
och tittar på fåglar. Blommorna finns längs vägen och ger oss<br />
naturliga pauser. Höra gärna av er om ni har frågor eller vill vara<br />
hjälpledare. Vid ca kl. 14 spelar vi bifotboll på kaninlandet tillsammans<br />
med Lunds Fältbiologer. En sedvanlig tradition för att ge<br />
boplatser till solitära bin som finns i området. Kontakt: Minou<br />
Moon, minou.moon@faltbiologerna.se<br />
Vårblommor i Vitsippsdalen<br />
20 maj, Göteborg. Vi träffas i Vitsippsdalen och kollar på vårblommor.<br />
Kontakt: Pontus Johansson pontus.e.johansson@hotmail.se
Signalartskurs och skogsnätverksmöte<br />
24–26 maj, Umeå. Innan man ger sig ut i krig måste man komma<br />
ihåg att vässa sina svärd! Annars lyckas man inte sticka ner många<br />
fiender. Skogsnätverket ska kanske inte ut i krig, men vi ska ut på<br />
inventeringsresa, då får vi inte glömma att vässa vår artkunskap!<br />
Därför arrangerar vi den 24–26 maj en signalartskurs! Det blir en<br />
långhelg späckad av artkunskap, inventeringstips och även lite<br />
möte. Vi kommer börja på fredag morgon med möte för att sedan<br />
ägna resten av långhelgen till exkursioner. Anmäl dej till Robin,<br />
ange namn, telefonnr. och matpreferens. Kontakt: Robin Pranter<br />
073841 36 77 robin.pranter@gmail.com och Julia Pettersson<br />
070256 51 66<br />
Klugglekurs<br />
24–26 maj, Skåne. Vill du starta klubb men vet inte hur det<br />
funkar? Sitter du i klubbstyrelse men är lite osäker på byråkratin?<br />
Kanske vill du bara ha inspiration till att göra ännu fetare aktiviteter<br />
och ta klubbengagemanget till nya höjder? Då är Klugglekursen<br />
något för dig! StockholmUpplandGotland och Skånedistriktet<br />
anordnar tillsammans en klubbledarkurs för alla distriktens klubbar<br />
och medlemmar. Föreningsbyråkrati, koll på pengarna och inspiration<br />
till alla lokala miljöhjältar utlovas. Kursen kommer hållas<br />
i Skåne. Sista anmälningsdag är 10 maj. Kontakt: Sugstyrelsen på<br />
sug.styrelse@faltbiologerna.se, 0760535242 eller Robin Pranter<br />
på 073841 36 77, robin.pranter@faltbiologerna.se<br />
Dagfjärilar<br />
27 maj, Göteborg, Apslätten. Sista måndagsträffen innan sommaren<br />
ska vi lära oss om dagfjärilar, allt ifrån hur man fångar dem<br />
på ett snällt sätt till hur man känner igen dem och hur de lever och<br />
vad de äter. Kontakt: Pontus Johansson pontus.e.johansson@<br />
hotmail.se<br />
Grönt spadtag<br />
1 juni – 31 augusti. Nu är det dags att anmäla sig till Grönt spadtag!<br />
Det är en fantastisk möjlighet att få uppleva sommaren och<br />
lära sig mer om fäbodbruk. Under en vecka så praktiserar man på<br />
en fäbod, och lär sig mer om hur det går till. Man är två och två,<br />
och hjälper till med allt från att mjölka, mocka skit och ta hand om<br />
kalvar och killingar. I år så har vi tyvärr inte möjlighet att erbjuda<br />
reseersättning, men boende och en del mat ingår. Det är bra att<br />
anmäla sig så tidigt som möjligt, så tveka inte! Kontakt: Tove<br />
Ortman, tove.ortman@hotmail.com, 0735935888<br />
Utflykt till Kinnekulle<br />
2 juni, Göteborg. Som avslutning för Göteborgs minifältisar drar<br />
vi iväg till Kinnekulle och kollar på orkidéer, växter och djur i största<br />
almänhet och kanske hinner vi med lite fossil också.<br />
Kontakt: Pontus Johansson pontus.e.johansson@hotmail.se<br />
Vandra för Vättern<br />
2–16 juni, Motala, Gränna, Ödeshög, Jönköping m.fl. Följ<br />
med östergötlands och Jönköpings fältbiologer på en vandring för<br />
Vättern i sommar! Vättern är en av Sveriges viktigaste dricksvattentäkter,<br />
men dess rena vatten hotas av den planerade gruvan i<br />
Norra Kärr, endast ett par kilometer från sjön. Vi tänker gå för att<br />
väcka opinion mot gruvan, och för rätten till rent vatten. Vi vill träffa<br />
folk som bor i trakterna och se hur de kan komma att påverkas av<br />
gruvan, diskutera med politiker och media, spela musik och ja, det<br />
är bara att komma med idéer! Inte minst vill vi möta denna vackra<br />
och mytomspunna sjö och få ett härligt sommaräventyr! Gör något<br />
viktigt och roligt samtidigt och häng med oss i juni! En behöver inte<br />
gå med hela vägen. PS. Datumen är inte exakta än. Kontakt: Maria<br />
Bergström, marialenabergstrom@gmail.com, 072507 64 68<br />
Cykelsemester på Åland<br />
5–9 Juni, Åland. I juni far vi på cykelsemester på Åland. Tycker<br />
du om att tälta och att cykla? Längtar du efter sommaren? Vill du<br />
umgås med härliga fältbiologer? Kom med! Vi tältar och tar oss<br />
fram med egen maskin. Lagar vår mat på stormkök och undersöker<br />
naturen omkring oss! Anmäl er för att säkra en plats! Kontakt:<br />
Felicia Lindh, 0730228203.<br />
Botanikläger<br />
14–18 juni, Halmstad. För andra året i rad anordnar Svenska<br />
Botaniska Föreningen och <strong>Fältbiologerna</strong> ett gemensamt läger för<br />
unga. Detta sker under en långhelg, den 14–18 juni i Halland i samarbete<br />
med Hallands Botaniska Förening. Lägret riktar sig till dig<br />
i åldern 12–25 år som vill lära dig mer om våra svenska växter och<br />
naturtyper. I dagarna tre botaniserar vi och besöker spännande<br />
halländska naturtyper. Deltagaravgiften är 300 kr, och är den enda<br />
kostnaden. Föreningarna står för logi, mat och exkursioner. Sista<br />
anmälningsdag är 14 april. Deltagarantalet är begränsat till 15, så<br />
först till kvarn gäller! Kontakt: Pontus Johansson, 0700987182,<br />
pontus.e.johansson@hotmail.se<br />
Fältstation Gotland<br />
24–28 juni, Gotland. I sommar är det dags för Stockholm<br />
UpplandGotlands alldeles egna fältstation! Är du nyfiken på de<br />
där andra klubbarna i distriktet? Vill du klättra på raukar, skåda<br />
fågel, bada eller bara hänga med andra sköna SUGare? Nu har du<br />
chansen! Fältstation Gotland är till för att alla klubbar i distriktet<br />
ska lära känna varandra bättre, peppa varandra och visionera om<br />
distriktets framtid. Samtidigt är vi ute i naturen, lär oss om djur<br />
och växter och njuter av sommarGotland. Anmälan görs till Alva<br />
senast den 15 juni. Kontakt: Alva Snis Sigtryggsson, 0760535242,<br />
alva.snis.sigtryggsson@faltbiologerna.se eller Sixten Hillerhag,<br />
six6_ten10@hotmail.com<br />
Trädtoppsläger<br />
24–27 juni, Skåne. Lär dig klättra i upp i höga träd, fritt eller med<br />
utrustning. Sova högt uppe i trädkronorna eller på marken nedanför,<br />
laga mat tio meter upp i luften, kanske bygga trädkojor. Plats<br />
är ej bestämd men preliminärt datum är: 24–27 juni. Kontakt: Olle<br />
Ekman, 0701481446<br />
Trollsländekurs<br />
28–30 juni, Skåne. Skånes Fältbiologer arrangerar en grundkurs<br />
om trollsländor! Vi kommer ta oss an såväl larver som ”vuxna”<br />
sländor. Helgen kommer bestå av utflykter, ledda exkursioner,<br />
artbestämningshjälp och lättare föredrag. Plats är ännu inte<br />
bestämd men troligtvis är vi i nordvästra Skåne och vi som bor<br />
i Lund/Malmötrakten kommer samåka i minibuss från Lund.<br />
Kontakt: Robin Pranter, 0738413877, Johan Runeson, 0768085246<br />
Slåtterkurs<br />
Juli. Vi vill genomföra en fyradagars slåtterkurs där vi lär oss<br />
grunderna i att slå med lie och bruka en äng. Dessutom lär vi oss<br />
om de arter som gynnas av slåtter. Under kursen kommer vi att<br />
bo och laga vår mat ute. Datum och plats är inte fastställt än men<br />
mer information kommer så snart det blir bestämt! Kontakt: Axel<br />
Löfsved, 070457 52 11, Linnéa Andersson, Anna Börjesson.<br />
foto: Andreas Hansen<br />
<strong>Fältbiologen</strong> 1/2013 35
POSTTIDNING B<br />
<strong>Fältbiologerna</strong><br />
Brunnsgatan 62<br />
802 52 Gävle<br />
ADRESSUPPDATERING<br />
111 015 300<br />
Vid definitiv avflyttning eller felaktig adress sänds<br />
försändelsen vidare till nya adressen. Rapportkort med<br />
nya adressen sänds till postkontoret.<br />
110 06 Stockholm<br />
Då kOMMEr kONTrabuSSEN TIll<br />
FälTSTaTION ÖlaND. kOMMEr Du?<br />
FälTSTaTION ÖlaND är FälTbIOlOgErNaS årlIga VårlägEr På SÖDra ÖlaND. bOka IN krISTIhIMMElFärDShElgEN,<br />
Ta MED EN kOMPIS EllEr hEla DIN klubb Och kOM TIll FälTbIOlOgEr-<br />
NaS FETaSTE FälTbIOlOgIlägEr! MEr INFO hITTar Du På WWW.FalTbIOlOgErNa.SE/OlaND<br />
Ute i naturen. Inne i miljödebatten.<br />
<strong>Fältbiologerna</strong> är en organisation för miljö och naturintresserade ungdomar. Inga vuxna ledare, inga religiösa<br />
eller partipolitiska bindningar. Ute i naturen: Lär dig mer om fåglar och blommor eller inventera hotade skogsområden.<br />
Inne i miljödebatten: Var med och protestera när motorvägar planeras, konfrontera ansvariga politiker<br />
och samla in pengar för den sista spillran ursprunglig skog. Häng med oss ut!<br />
Bli medlem GRATIS genom att sms:a ”FÄ + ditt personnummer” till 724 56!