Riv stängslen - Mediestudier
Riv stängslen - Mediestudier Riv stängslen - Mediestudier
Medborgarens blick En mannen-på-gatan-enkät med Flavio Goncalves hade fångat hans utgångsbud ”sänk skatten”. Den ståndpunkten – Flavios röst som isolerad individ – hade också fastnat i opinionsinstitutens maskor. Men åsikter existerar inte i ett vakuum, de formas och omformas i ett social sammanhang. Efter tjugo minuters samtal med sin fru har han bytt fot och väger plötsligt in fler faktorer: de generella konsekvenserna i samhället, följderna för hans egen familj och därmed indirekt för honom själv. Nu börjar Flavios medborgerliga ståndpunkt kunna anas. Om Temo hade ringt just nu hade han svarat annorlunda. 10 Vilken beskrivning av Flavio är mest riktig? Kanske båda. Han är individ och samhällsmedlem. Just däri ligger ambivalensen och så är det i många frågor. Det som är bra för en själv, personligen, är inte nödvändigtvis bra för andra (även om det självklart går att hävda att skattesänkningar gynnar helheten – också som en medborgerlig slutsats). Att vara medborgare är just att brottas med sådana intressekonflikter, att höja sig ur sitt eget snäva perspektiv och försöka se frågan med andras ögon också. Den reflexionen förutsätter kommunikation, en kommunikation som erkänner det motsägelsefulla och inte behandlar människors ståndpunkter som slutgiltiga och entydiga. En artikel om Flavio hade kunnat stänga igen det samtalet redan i ingressen. Det hade räckt med journalistikens vanliga schablon: den orättvist drabbade och rättmätigt förbannade ”lilla människan.” Entydigt och konfrontativt. Det hade gått att spela ut honom mot den förtryckande sossestaten, eller med bara någon liten justering, mot den onda högerpolitiken. Med ett fokus på den reella svårigheten för verkliga människor att ta ställning blir journalistiken sannare. Och i bästa fall mer användbar för läsarna. Om folk som inte är tvärsäkra inkluderas i tolkningsramen är det fler som känner att deras åsikter också gills i diskussionen, och fler som därmed känner sig inbjudna att delta. 11 FOLKETS RÖST 101
Spänning Vanlig journalistik drivs av konflikter med tydliga motståndare som pucklar på varandra. Hur spännande blir en skildring av det ambivalenta? I princip alla mobila redaktionens artikelserier och temasidor tog sin utgångspunkt i svåra medborgerliga dilemman. Ämnen som friskolor, barnuppfostran, könsroller, bostadsrättsomvandling, integrationspolitik, ungdomskriminalitet, vardagsrasism, tidsbrist och konsumtionskultur rymmer alla enorma spänningar. Det är också ämnen som mycket väl kan gestaltas med det vanliga konfliktschemat: fattiga mot rika, svenskar mot invandrare, kvinnor mot män, förortsbor mot innerstadsbor, bilister mot cyklister, yuppier mot resten – det man kan kalla för yttre motsättningar. För oss var det intressantare att fokusera på de inre motsättningarna, de inbyggda spänningar som trotsar de enkla uppdelningarna och gör det svårt för människor i båda lägren (om det nu alls finns sådana) att ta ställning. Det är ofta den inre spänningen som är den intressantaste, eftersom den också rymmer fröet till lösning. Ta frågan om klädhets för tonåringar, som jag berört i kapitel fem. Visst handlar det på ett plan om spänningen mellan familjer som har råd och familjer som pressas att konsumera mer än de har pengar till. Men det handlar också om alla människors frustrerade kamp för en identitet i en omvärld där reklambudskapen allt mer ersatt andra värderingar och måttstockar. Jag som individ kan kortsiktigt köpa mig ett socialt värde med en jacka för 5 000 kronor. 12 Samtidigt vet jag att denna handling hjälper till att undergräva det samhälle jag egentligen vill ha, ett där människor inte döms efter vad de har på sig. De flesta människor slits mellan a) insikten att vår slit-och-släng-konsumtion är miljömässigt ohållbar, globalt orättfärdig och socialt destruktiv, och b) lusten att köpa fina kläder och prylar. Det går inte att moralisera över den ambivalensen. Det är en reell, inneboende spänning som det finns ett stort behov av att diskutera gemensamt. 13 102 FOLKETS RÖST
- Page 46 and 47: inriktning - och därmed dess inver
- Page 48 and 49: Traditionella elitdemokrater (eller
- Page 50 and 51: Det som skiljer är mest vem som sk
- Page 52 and 53: 4 Samtal Maktskillnader Redovisning
- Page 54 and 55: - Det enda man kan göra är att ly
- Page 56 and 57: Hur ser då ett fungerande offentli
- Page 58 and 59: möjligheten till kompromiss. För
- Page 60 and 61: gen fungerar. ”Jag är övertygad
- Page 62 and 63: från sammanhang), samtidigt som po
- Page 64 and 65: 5 Privatsaker ”Det föreligger en
- Page 66 and 67: Vi pejlade inställningen till valf
- Page 68 and 69: jamin Barber, är politiken något
- Page 70 and 71: esluten som få egentligen önskade
- Page 72 and 73: Nittonåriga tjejer, fyrtiotreårig
- Page 74 and 75: 6 Lundquist (2001), 249 7 Samtidigt
- Page 76 and 77: skulle behövas att alla som flytta
- Page 78 and 79: mot ”invandrare”. ”Dom” är
- Page 80 and 81: samtalet. Hela poängen är att all
- Page 82 and 83: Det gemensamma - igen ”Ja, vad sk
- Page 84 and 85: för många av våra temasidor i ti
- Page 86 and 87: att hitta sätt att diskutera probl
- Page 88 and 89: 7 Folkets röst Idioter Telefonen r
- Page 90 and 91: människor på sidorna så att tidn
- Page 92 and 93: till läsarnas tio-i-topp-lista öv
- Page 94 and 95: fram det komplexa och svårtolkade
- Page 98 and 99: Ska programledare få bära slöja
- Page 100 and 101: tion to it”, skriver till exempel
- Page 102 and 103: per in fler, annars kan motsättnin
- Page 104 and 105: hamnar i Viksjö. Fast det är samm
- Page 106 and 107: Hej! Oerhört intressant tema. Viss
- Page 108 and 109: Noter 1 Janne Josefssons dolda kame
- Page 110 and 111: ten, Göteborgs-Tidningen, Vestmanl
- Page 112 and 113: Vi tillbringade tre veckor på Skä
- Page 114 and 115: Ett enkelt flygblad med frågor är
- Page 116 and 117: Tips 9: Sätt ihop en panel En läs
- Page 118 and 119: utbildad medelklass i bostadsrätt
- Page 120 and 121: gör. Även om de verkar leda bort
- Page 122 and 123: • • • Modellen är enkel: Gå
- Page 124 and 125: Andra verktygslådan: Välja ämne
- Page 126 and 127: Gå till polisen? Aldrig. Artikelse
- Page 128 and 129: han vägrat låna ut sin mobil. Det
- Page 130 and 131: Tredje verktygslådan: Mötet med l
- Page 132 and 133: Men hur gör man, om föräldrar fa
- Page 134 and 135: Ovanliga bildlösningar kan väcka
- Page 136 and 137: Texten låg under en stort uppdrage
- Page 138 and 139: Tidningen måste vara en plats där
- Page 140 and 141: Att lägga människorna högst upp
- Page 142 and 143: • • • Lyft fram fungerande ex
- Page 144 and 145: Ordning på ungarna? En diskussion
Medborgarens blick<br />
En mannen-på-gatan-enkät med Flavio Goncalves hade fångat hans utgångsbud<br />
”sänk skatten”. Den ståndpunkten – Flavios röst som isolerad<br />
individ – hade också fastnat i opinionsinstitutens maskor. Men åsikter<br />
existerar inte i ett vakuum, de formas och omformas i ett social sammanhang.<br />
Efter tjugo minuters samtal med sin fru har han bytt fot och väger<br />
plötsligt in fler faktorer: de generella konsekvenserna i samhället, följderna<br />
för hans egen familj och därmed indirekt för honom själv. Nu börjar<br />
Flavios medborgerliga ståndpunkt kunna anas. Om Temo hade ringt<br />
just nu hade han svarat annorlunda. 10<br />
Vilken beskrivning av Flavio är mest riktig? Kanske båda. Han är individ<br />
och samhällsmedlem. Just däri ligger ambivalensen och så är det i<br />
många frågor. Det som är bra för en själv, personligen, är inte nödvändigtvis<br />
bra för andra (även om det självklart går att hävda att skattesänkningar<br />
gynnar helheten – också som en medborgerlig slutsats). Att vara<br />
medborgare är just att brottas med sådana intressekonflikter, att höja sig<br />
ur sitt eget snäva perspektiv och försöka se frågan med andras ögon också.<br />
Den reflexionen förutsätter kommunikation, en kommunikation som<br />
erkänner det motsägelsefulla och inte behandlar människors ståndpunkter<br />
som slutgiltiga och entydiga.<br />
En artikel om Flavio hade kunnat stänga igen det samtalet redan i ingressen.<br />
Det hade räckt med journalistikens vanliga schablon: den orättvist<br />
drabbade och rättmätigt förbannade ”lilla människan.” Entydigt och<br />
konfrontativt. Det hade gått att spela ut honom mot den förtryckande<br />
sossestaten, eller med bara någon liten justering, mot den onda högerpolitiken.<br />
Med ett fokus på den reella svårigheten för verkliga människor<br />
att ta ställning blir journalistiken sannare. Och i bästa fall mer användbar<br />
för läsarna. Om folk som inte är tvärsäkra inkluderas i tolkningsramen är<br />
det fler som känner att deras åsikter också gills i diskussionen, och fler<br />
som därmed känner sig inbjudna att delta. 11<br />
FOLKETS RÖST 101